Справа № 990/47/25
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 лютого 2025 року

м. Київ

справа №990/47/25

адміністративне провадження № П/990/47/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Соколова В.М.,

суддів: Мацедонської В. Е., Білак М. В., Загороднюка А. Г., Желєзного І. В.

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа член Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселко Роман Анатолійович про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, у якому просить:

- заяву ОСОБА_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень - Вищої ради правосуддя протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та встановлення відсутності компетенції задовольнити;

- визнати противоправними дії Вищої ради правосуддя;

- зобов`язати Вищу раду правосуддя вилучити інформацію про ОСОБА_1 у пункті 30 розділу "Факти, установлені під час попередньої перевірки" ухвали від 14 серпня 2024 року за №2477/2дп/15-24 Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, збирання, використання якої здійснювалося з порушенням вимог закону, шляхом виключення пункту 30 розділу "Факти, установлені під час попередньої перевірки" з ухвали від 14 серпня 2024 року за №2477/2дп/15-24 Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) Вищої ради правосуддя та її членів щодо збирання, зберігання, використання та поширення інформації про скаржника за результатами розгляду матеріалів за його дисциплінарною скаргою стосовно судді.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає про те, що при ознайомленні його зі змістом ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2024 року №2477/2дп/15-24, була виявлена інформація у змісті пункту 30 розділу ухвали, проте що Другою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя, на його думку, проводилася попередня перевірка щодо нього, як заявника дисциплінарної скарги.

Посилається на те, що Вища рада правосуддя, як орган державної влади та суддівського врядування, здійснила отримання, поширення та зберігання інформації про позивача як про особу, що є скаржником за розглядом його дисциплінарної скарги, який згоду на зазначені дії не надавав.

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За наслідками перевірки Судом встановлено, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Частиною четвертою статті 22 КАС України встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, закріплені у статті 266 КАС України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат;

5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Отже, за змістом частини четвертої статті 22, частини першої статті 266 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо законності актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

Перевіряючи матеріали позовної заяви Судом встановлено, що 02 липня 2024 року до Вищої ради правосуддя надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник повідомляє про вчинення суддею Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом «б» пункту 1, пунктом 2 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами Вищої ради правосуддя від 02 липня 2024 року члена Вищої ради правосуддя Маселка Р. А. було визначено доповідачем по справі.

Ухвалою Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2024 року №2477/2дп/15-24 дисциплінарну скаргу ОСОБА_1 щодо судді Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_2 залишено без розгляду та повернуто скаржнику.

13 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради правосуддя з заявою щодо роз`яснення пункту 30 ухвали від 14 серпня 2024 року №2477/2дп/15-24 з приводу інформації та обставин, що були предметом дослідження.

Листом від 26 вересня 2024 року № 27478/0/9-24 за підписом заступника начальника управління - завідувача відділу по роботі зі зверненнями управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян ОСОБА_4 повідомлено ОСОБА_1 про результати розгляду його заяви від 13 вересня 2024 року (вх. № С-3563/2/7-24 від 13 вересня 2024 року).

Так, у зазначеному листі позивачу роз`яснено, що згідно з частиною четвертою статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає. Також вказано, що роз`яснення змісту ухвал, постановлених Дисциплінарними палатами Вищої ради правосуддя, законодавством не передбачено.

Повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої рада правосуддя визначаються Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Згідно зі статтею 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарне провадження розпочинається після отримання Вищою радою правосуддя скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або за ініціативою Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Статтею 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлені вимоги щодо звернення з дисциплінарною скаргою.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Дисциплінарне провадження включає: 1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи; 2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності; 3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності. (частина третя статті 42 України «Про Вищу раду правосуддя»).

Пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що дисциплінарний інспектор Вищої ради правосуддя, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор Вищої ради правосуддя - доповідач): 1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону; 2) за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, - залишає без розгляду та повертає дисциплінарну скаргу скаржнику; 3) за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи; 4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - протягом тридцяти днів з дня отримання такої скарги готує матеріали з пропозицією про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарна скарга залишається без розгляду та повертається скаржнику, якщо дисциплінарна скарга подана з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з часиною четвертою статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає.

Як слідує зі змісту ухвали Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2024 року №2477/2дп/15-24, 02 липня 2024 року до Вищої ради правосуддя надійшла скарга ОСОБА_1 щодо судді Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_2 .

Ухвалою Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 14 серпня 2024 року №2477/2дп/15-24 дисциплінарну скаргу позивача залишено без розгляду та повернуто скаржнику.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та доводів ОСОБА_1 вбачається, що фактично позивач не погоджується зі змістом ухвали щодо залишення без розгляду та повернення його дисциплінарної скарги.

Проте, як вже було зазначено, відповідно до частини четвертої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення про повернення дисциплінарної скарги оскарженню не підлягає.

Отже, ухвала Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги не може бути самостійним предметом судового розгляду.

На підставі статей 51 та 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» оскарженню до Вищої ради правосуддя підлягає виключно рішення її дисциплінарного органу, прийняте за результатами розгляду скарги на дії судді по суті.

Аналогічний правовий підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі №9901/342/19 та Верховного Суду від 08 серпня 2024 року у справі №990/184/24.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Оскільки розгляд цього спору з урахуванням його предмету і суб?єктного складу перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачеві, до суду якої юрисдикції належить його вирішення, немає.

Керуючись статтями 170, 248, 256, 266, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа член Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселко Роман Анатолійович про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді В. Е. Мацедонська

М. В. Білак

А. Г. Загороднюк

І. В. Желєзний