Справа № 320/13436/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року № 320/13436/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправною та скасувати постанову Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.02.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року у справі № 1008/6818/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2013 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» солідарно стягнуто 4424931,02 грн. заборгованості за кредитними договорами. На виконання рішення 11.06.2013 року видано виконавчий лист № 1008/6818/12 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованості у сумі 4424931,02 грн. за кредитним договором № 1.351 15/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року, який був пред`явлений до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.12.2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 2/1008/2563/12 виданого 11.06.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу в розмірі 3614655,57 грн.

Зазначає, що гарантійним листом від 10.12.2020 року AT «ПроКредит Банк» підтвердив, що у випадку погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, що стягується на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року по справі № 1008/6818/12 у строк до 10.12.2020 року, зобов`язання ОСОБА_2 та її поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перед AT «ПроКредит Банк», які підтверджені рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року по справі №1008/6818/12, вважатимуться виконаними в повному обсязі перед АТ «ПроКредит Банк». ОСОБА_2 сплатила AT «ПроКредит Банк» 50000 грн., чим виконала погоджені зі стягувачем умови. У свою чергу, AT «ПроКредит Банк» відступив право вимоги за Договором іпотеки № 3186-101 від 12.10.2007 року, а також право вимоги залишку заборгованості за рамковою угодою № 3186 від 12.10.2007 року та договором про надання траншу № 1.31115 від 12.10.2007 року ОСОБА_4 , уклавши відповідний договір відступлення прав за договором іпотеки від 10.12.2020 року. ОСОБА_4 в свою чергу сплатила на рахунки AT «ПроКредит Банк» 5000 грн.

Наголошує, що зазначені обставини встановлені ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 07.12.2021 року у справі № 1008/6818/12, у якій зазначено, що заявником ОСОБА_2 були в повній мірі погашені зобов`язання перед AT «ПроКредит Банк», у зв`язку з чим визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 11.06.2013 року у справі № 1008/6818/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Про Кредит Банк» 4424931 грн. 02 коп. заборгованості за кредитними договорами.

31.05.2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Новальською Ю.А. винесено постанову у ВП № НОМЕР_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку з поданням стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, однак, 18.02.2020 року державним виконавцем Васильківського МРУЮ у зв`язку з виконанням виконавчого листа №2/1008/2563/ 12 виданого 11.06.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення боргу в розмірі і 3614655,57 грн. - винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 361465,55 грн.

Наголошує, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена майже через 2 роки після прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Позивач вважає, що зобов`язання за вказаним виконавчим документом, у якому позивач є солідарним боржником - були виконані добровільно, і державним виконавцем не вчинялось жодних дій для стягнення присуджених судом коштів, у зв`язку з чим постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною і підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2023 року залишено позовну заяву без руху.

У зв`язку зі звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа 320/13436/23, здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого справу передано на розгляд судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року суддею Кочановою П.В. прийнято до провадження справу № 320/13436/23 та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом у справі № 320/13436/23, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) з урахуванням приписів статті 287 КАС України. Ухвалою суду також витребувано у Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 та ВП НОМЕР_2.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами про доставку документів в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, отримання позивачем ухвали про відкриття провадження в приміщенні суду та її направлення позивачу на електронну адресу.

Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 у строк встановлений судом не подав, проте надав копії документів з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 і № НОМЕР_2.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, установив:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року у справі № 1008/6818/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.04.2013 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» стягнуто по 4424931,02 грн. заборгованості за кредитними договорами № 1 з кожного.

На виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року у справі № 1008/6818/12, 11.06.2013 року Публічному акціонерному товариству «ПроКредит Банк» видано виконавчий лист № 1008/6818/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року.

07.12.2017 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року. Боржник: ОСОБА_1 . Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 361465,55 гривень.

Також 07.12.2017 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попковою Єлизаветою Артурівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 щодо примусового виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року. Боржник: ОСОБА_2 . Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 361465,55 гривень.

02.05.2018 року на адресу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява від Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про повернення виконавчого документа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.

31.05.2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року. Боржник: ОСОБА_1 . Пунктом 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

18.02.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № НОМЕР_2, у якій зазначено, що постановою від 07.12.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року про стягнення боргу в сумі 3614655,57 гривень. Керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 361465,55 гривень. Стягувач: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

20.02.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 щодо примусового виконання постанови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № НОМЕР_2, виданої 18.02.2020 року. Боржник: ОСОБА_1 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2021 року у справі № 1008/6818/12 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 11.06.2013 року у справі № 1008/6818/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2021 року у справі № 1008/6818/12 встановлено: «Постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07.12.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» боргу в розмірі 3614655,57 грн.

Як вбачається з Гарантійного листа від 10.12.2020 року, АТ «ПроКредит Банк» підтвердив, що у випадку погашення ОСОБА_2 заборгованості за рамковою угодою № 3186 від 12.10.2007 року та укладених на підставі Рамкової угоди Договору про надання траншу № 1.31115 від 12.10.2007 року, Договору про надання траншу № 1.35906 від 22.11.2007 року, договору про надання траншу № 1.37888 від 19.03.2008 року (надалі Кредитні договори) що стягується на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року по справі № 1008/6818/12, в загальній сумі 50000 доларів США у строк до 10.12.2020, зобов`язання ОСОБА_2 та її поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перед АТ «Про Кредит Банк», які підтверджені рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2012 року по справі № 1008/6818/12, вважатимуться виконаними в повному обсязі перед АТ «ПроКредит Банк». Кредитор зобов`язується подати до суду заяву про закриття провадження у справі № 362/1589/18 та не застосувати залежних від Кредитора заходів щодо примусового стягнення заборгованості, зокрема подати заяви до органів державної виконавчої служби про повернення виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Також, за умови повного виконання зобов`язань згідно абзацу першого цього гарантійного листа, Банк гарантує, що право вимоги за Договором іпотеки № 3186-І01 від 12.10.2007 року буде відступлено третій особі, а також право вимоги залишку заборгованості за Рамковою угодою № 3186 від 12.10.2007 року та Договором про надання траншу № 1.31115 від 12.10.2007 року буде відступлено третій особі за 5000 грн.

На виконання погоджених з АТ «ПроКредит Банк» умов ОСОБА_2 сплатила АТ «ПроКредит Банк» 50000 грн, чим виконала погоджені зі стягувачем умови, що стверджується квитанцією від 10.12.2020 року.

АТ «Про КредитБанк» відступив право вимоги за Договором іпотеки № 3186-І01 від 12.10.2007 року, а також право вимоги залишку заборгованості за Рамковою угодою № 3186 від 12.10.2007 року та Договором про надання траншу № 1.31115 від 12.10.2007 року ОСОБА_4 , уклавши відповідний договір відступлення прав за договором іпотеки від 10.12.2020 року, а ОСОБА_4 в свою чергу сплатила на рахунки АТ «Про кредит Банк» 5000 грн.

Як вбачається із розписки від 15.11.2021 року, ОСОБА_4 підтвердила виконання ОСОБА_2 зобов`язань за відступленим правом вимоги та повне погашення уступленого боргу, а також відсутність будь-яких вимог та претензій майнового характеру до ОСОБА_2 .

Із зазначеного вбачається, що заявником ОСОБА_2 в повній мірі погашені зобов`язання як перед АТ «ПроКредит Банк», так і перед його правонаступником за договором відступлення прав за договором іпотеки, а саме перед ОСОБА_4 , у зв`язку з чим суд приходить до переконання про відсутність обов`язку боржника у зв`язку з його добровільним виконанням.».

Вважаючи протиправною постанову про стягнення виконавчого збору від 18.02.2020 року ВП № НОМЕР_2, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VІІІ визначені вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, ч. 1-3 ст. 27 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною 7 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Суд встановив, що 07.12.2017 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року. Боржник: ОСОБА_1 . Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 361465,55 гривень.

02.05.2018 року на адресу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява від Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про повернення виконавчого документа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.

31.05.2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року. Боржник: ОСОБА_1 . Пунктом 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

18.02.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № НОМЕР_2, у якій зазначено, що постановою від 07.12.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року про стягнення боргу в сумі 3614655,57 гривень. Керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 361465,55 гривень. Стягувач: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із винесенням державним виконавцем постанови від 18.02.2020 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_4 про стягнення виконавчого збору за примусове виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 2/1008/2563/12.

Зі змісту спірної постанови, виконавчий збір (у розмірі 10 відсотків) державний виконавець розрахував від суми, що підлягала примусовому стягненню, але у межах виконавчого провадження не відбулося фактичне стягнення цих сум.

Верховний Суду щодо дослідження питання наявності правових підстав для стягнення державним виконавцем з боржника у виконавчому провадженні виконавчого збору, розрахованого у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала примусовому стягнення, за умови коли виконавче провадження було розпочато до внесення Законом № 2475-VIII змін до статті 27 Закону №1404-VІІІ, і з боржника фактично не було стягнуто кошти за виконавчим документом, виходив з того, що з аналізу норм Закону № 1404-VІІІ у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року, слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів було здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми (постанови Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 640/685/19, від 15.10.2020 у справі № 280/5959/19, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20)

Суд зазначає, що відповідно до редакції Закону № 1404-VIII, яка була чинною на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, а також на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, розмір виконавчого збору, який підлягав стягненню становив 10 відсотків фактично стягнутої суми під час примусового виконання виконавчого документа.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Верховний Суд у справах № 640/685/19, № 280/5959/19 та № 400/878/20, аналізуючи вищевказані законодавчі зміни, зазначив, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Оскільки внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника (позивача), а виконавчою службою фактично не стягнуто з позивача коштів за виконавчим листом, тому відсутні правові підстави для стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору у визначеному державним виконавцем розмірі.

Суд враховує, що станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (07.12.2017) щодо виконання виконавчого листа виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 11.06.2013 року у справі № 2/1008/2563/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 3614655,57 грн та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (31.05.2018), частиною другою статті 27 Закону №1404-VIII було визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Слід також урахувати, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Крім того, суд вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIIІ без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору, або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області були вчинені фактичні примусові дії, які призвели до фактичного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, суд вважає, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

02.05.2018 року на адресу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява від Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про повернення виконавчого документа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.

31.05.2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1008/2563/12, виданого 11.06.2013 року. Боржник: ОСОБА_1 . Пунктом 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № НОМЕР_2 постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За приписами ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 та розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

За таких обставин, суд вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального (повного) стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної (більшої суми чим фактично стягнуто виконавцем) суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Більш того, з цих норм вбачається, що, по-перше, стягнення виконавчого збору у випадку повернення виконавчого документу стягувачу є правомірним за умови що відбулося фактичне стягнення заборгованості за виконавчим документом і виконавчий збір не стягнуто, і, по-друге, що законодавець передбачив на цей випадок певну процедуру, дотримання якої покладено на виконавця, а саме: не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винесення постанови про стягнення виконавчого збору, її реєстрація і виконання.

Цей порядок державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Новальською Юлією Анатоліївною не дотримано, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 відбулося постановою від 31.05.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, а постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 18.02.2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, що свідчить про грубе порушення ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII.

Верховним Судом у постанові від 17.07.2024 року у справі № 420/6811/23 зазначено таке: «З аналізу статей 26, 45 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, а його безпосереднє стягнення здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача. Винятком з цього правила є випадки, передбачені частиною третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто. У такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа стягувачу виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні». «Зважаючи на наведене колегія суддів - в контексті обставин цієї справи - зазначає, що державний виконавець зобов`язаний стягнути виконавчий збір навіть після того, як виконавчий документ повернений стягувачу (якщо цей збір не був стягнений до повернення виконавчого документа). Текстуальний виклад частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII дає підстави вважати, що цей обов`язок державний виконавець має реалізувати шляхом винесення - після постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених Законом № 1404-VIII, - постанови про стягнення виконавчого збору (якщо виконавчий збір не був стягнений в рамках виконавчого провадження за «основним» виконавчим документом) і для примусового виконання цієї постанови відкрити [окреме, інше] виконавче провадження, про що теж ухвалити відповідну постанову. З погляду колегії суддів, окреслений алгоритм дій державного виконавця має своє пояснення (сенс), адже під час виконавчого провадження з примусового виконання, зокрема, судового рішення (як-от в цій справі) виконавчий збір може бути стягнений (повністю або частково) та зарахований до Державного бюджету України, що таким чином не дає підстав (передумов) для повторного стягнення з боржника тієї самої суми виконавчого збору за тим самим виконавчим документом після того, як стягувач подав заяву про його повернення.».

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд висновує, що спірна постанова є також протиправною, оскільки прийнята в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, а саме прийнята державним виконавцем пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.

Крім того, суд зазначає, що умови й підстави, коли виконавчий збір не стягується, чітко визначені приписами ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач у даній справі) були солідарними боржниками за виконавчим листом, виданим Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2021 року у справі № 1008/6818/12 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 11.06.2013 року у справі № 1008/6818/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року; стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» солідарно з ОСОБА_2 4424931,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 1.35115/3186 від 12.10.2007 року, кредитним договором № 1.359106/3186 від 22.11.2007 року та кредитним договором № 1.37888/3186 від 19.03.2008 року.

Таким чином, враховуючи те, що виконавчий лист, виданий 11.06.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області у справі № 1008/6818/12 визнано таким, що не підлягає виконанню, що у розумінні ч. 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII є підставою, що виключає стягнення виконавчого збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача, як солідарного боржника у виконавчому провадженні виконавчого збору та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з тим, позивач не просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2020 року, яка винесена на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП № НОМЕР_2 від 18.02.2020 року (під час судового розгляду встановлена протиправність її прийняття, оскільки прийнята не на підставі та порядку Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № від 09.03.2023.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальської Юлії Анатоліївни від 18.02.2020 ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору.

Скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Новальської Юлії Анатоліївни від 20.02.2020 ВП № НОМЕР_3 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.02.2020 ВП № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути з Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; місцезнаходження: 08600, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, буд. 5) судовий збір у розмірі 1073,60 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.