Справа № 749/1775/24
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1775/24
Номер провадження 2-а/749/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/1775/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Чернігівській області, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3583637, що винесена поліцейським ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області майором поліції Чикало Сергієм Васильовичем, 01.12.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та адміністративну закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 01.12.2024 поліцейським ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області капралом поліції Чикало С.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ЕНА №3583637, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній складі адміністративного правопорушення. Вказує, що рухався по головній дорозі, яка не змінює напрямок руху, а має лише вигин лівіше і в цьому місці примикає другорядна дорога. Він не змінював напрям руху, а тому не мав вмикати покажчики повороту.

08.01.2025 року від представника ГУНП в Чернігівській області до суду надійшов відзив на вищевказану позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що постанова щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення ґрунтуються на нормах діючого законодавства та скасуванню не підлягає. Вказує, що вина позивача в інкримінованому адміністративному правопорушенню підтверджується відеозаписом, на якому зображено, як позивач здійснює поворот з провул. Клубний на вул. Ю.Костюченка, на т-образоному перехресті, не вмикаючи лівий світловий показник повороту, чим порушив п. 9.2.б ПДР України. Також на відеозаписі та фотоматеріалі зафіксовано наявність знаків 2.3 «Головна дорога» і табличка 7.8 «Напрямок головної дороги» ПДР, при цьому на повороті з головної дороги ліворуч наявна і другорядна дорога (праворуч), тобто вказана ділянка є т-образним перехрестям, і позивач, напрямок руху автомобіля якого повинен бути передбачуваний для інших учасників дорожнього руху, мав подати сигнал повороту відповідного напрямку. Крім того, що перед т-образним перехрестям встановлений дорожній знак, який вказує напрямок головної дороги, також розташований знак 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч», який попереджає про заокруглення дороги радіусом менше 150 м у населених пунктах.

Також представником позивача заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подачу відзиву, яке обґрунтоване тим, що через щоденні масовані атаки рф БПЛА, що впливає на дотримання процесуальних строків, ГУНП в Чернігівській області вчасно не виконало ухвало суду та пропустило строк для подачі відзиву. На підставі чого просить поновити пропущений строк для подачі відзиву та прийняти відзив.

Позивач у судове засідання надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, підтримав позовні вимоги.

Представник ГУНП в Чернігівській області у судове засідання не з`явився.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

З огляду на вищевикладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, з метою забезпечення виконання процесуальних прав та обов`язків відповідача, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску відповідачем строку для подання відзиву та необхідність його поновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

В силу вимог п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3583637 від 01.12.2024, 01.12.2024 о 14:20 год. в м. Сновськ, провул. Клубний, ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Куга д.н.з. НОМЕР_1 та змінюючи напрямок руху ліворуч на вул. Ю.Костюченка не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п. 9.2б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно пп. а п. 9.1 ПДР попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

В силу п. 9.2 ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.4 ПДР, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів (ст. 280 КУпАП).

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС Україна № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Судом оглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який міститься на CD-диску та наданий відповідачем разом з матеріалами відзиву. З вказаного відеозапису встановлено, що 01.12.2024, 01.12.2024 о 14:20 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Куга д.н.з. НОМЕР_1 в м. Сновськ по провул. Клубний, яка заокруглювалася ліворуч та переходила у вул. Ю.Костюченка, та не здійснював маневру перестроювання, повороту або розвороту. Також встановлено, що перед вказаним перехрестям були встановлені знаки 2.3 ПДР «Головна дорога» (надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть) із табличкою 7.8 ПДР «Напрямок головної дороги» (напрямок головної дороги на перехресті).

За розділом 33 ПДР України знаком 2.3 «Головна дорога» - надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.

Відповідно до ДСТУ 4100-2002, знак 2.3 «Головна дорога» повинен застосовуватись для позначення ділянки дороги, під час руху якою транспортні засоби мають переважне право проїзду перехрестя, і встановлюється на початку такої ділянки дороги. У населених пунктах знак 2.3 повинен повторюватись перед кожним перехрестям, де надано переважне право проїзду перехрестя, і установлюється на початку такої ділянки дороги. У населених пунктах знак 2.3 повинен повторюватись перед кожним перехрестям, де надано переважне право проїзду перехрестя.

Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перед перехрестями із складним плануванням знак 2.3 повинен встановлюватись з табличкою 7.8 на відстані 150-300 м від перехрестя поза населеними пунктами 50-100 м від перехрестя у населених пунктах.

Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, на головній дорозі повинен встановлюватись знак 2.3 з табличкою 7.8, а на другорядній знак 2.1 з табличкою 7.8.

Відповідно до розділу 33 ПДР України знак 7.8 «Напрямок головної дороги» - напрямок головної дороги на перехресті, застосовується із знаками 2.1-2.3.

Відповідно до п.п.10.9.12 ДСТУ 4100-2002, табличка 7.8 «Напрямок головної дороги» повинна застосовуватись із знаками 2.1-2.3, щоб зазначити напрямок головної дороги на перехресті, де вона змінює свій напрямок.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (пункт 1.10 ПДР України).

Аналіз наведеного слідує, що заокругленість дороги є одним із елементів дорожніх умов та на відміну від маневрів не залежить від дій водія, оскільки є геометричним параметром дороги.

При цьому, обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає лише у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Вказаний попереджувальний сигнал необхідний для інформування інших водіїв про зміну напрямку руху та надання їм можливості скоригувати свої дії (вибрати безпечну швидкість, перестроїтись в іншу смугу руху, тощо) з урахування відповідного маневру водія, який подає попереджувальний сигнал.

При цьому, такий геометричний параметр дороги як заокругленість, є незмінною та передбачуваною дорожньою умовою, яку водії зобов`язані враховувати в незалежності від дій інших водіїв.

Аналогічна правова позиція була наведена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного від 29.11.2018 року суду у справі №537/5071/16-а (провадження №К/9901/23158/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відтак, з аналізу наданих сторонами доказів, вбачається, що головна дорога, по якій рухався позивач, не змінює напрямку свого руху шляхом повороту наліво чи направо, а має лише вигин дороги лівіше, і в місце цього вигину до головної дороги примикає другорядна дорога, яка має поворот направо.

Враховуючи, що позивач рухався по полосі головної дороги, яка має вигин лівіше, без зміни полоси та без здійснення повороту праворуч на другорядну дорогу чи ліворуч на розворот, то у позивача не було необхідності попереджувати інших учасників дорожнього руху про зміну напрямку свого руху світловим покажчиком повороту ліворуч.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що виключає підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3583637 від 01.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

За змістомч.1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській областісплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 14, 132, 134, 139, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про поновлення строку на подачу відзиву - задовольнити.

Поновити відповідачу Головному управлінню Національної поліції в Чернігівській області строк для подання відзиву на позовну заяву.

Прийняти відзив Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в адміністративній справі №749/1775/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиміЕНА №3583637, що винесена поліцейським ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області майором поліції Чикало Сергієм Васильовичем, 01.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (, місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 74) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Чигвінцев