Справа № 643/16768/24
Суддя: Семенова Я. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №01/2483 від 17.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно нього, ОСОБА_1 , провадження у справі просить закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив, що постановою №01/2483 від 17.12.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17 000,00 гривень. Посилався, що вказана постанова була винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим наявні підстави для її скасування та закриття провадження у справі. Зазначив, що відповідно до військового квитка серія НОМЕР_1 він з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну добровільно по мобілізації призвався до лав ЗСУ начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , військову присягу прийняв 15.03.2022, зарахований 22.03.2022 у військову частину НОМЕР_2 на посаду, 11.03.2023 був виключений із списків вч НОМЕР_2 , 12.03.2023 - зарахований до військової частини НОМЕР_3 на посаду стрільця снайпера, та 21.05.2024 був звільнений (демобілізований) в запас на підставі пп. «г» ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю одного з батьків із числа осіб і інвалідністю II групи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №146 від 21.05.2024. Зазначив, що в п. 2.2.1 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №146 від 21.05.2024 вказано направити ОСОБА_1 для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що позивач і зробив. Зауважував, що відповідно до розділу VI відмітки про військовий облік у військовому квитку серія НОМЕР_1 наявний штамп ІНФОРМАЦІЯ_3 про взяття на військовий облік 23.05.2024. Зазначив, що він є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій в період з 24.04.2022 по 11.07.2022, з 12.03.2023 по 23.10.2023, з 06.11.2023 по 09.11.2023, з 23.11.2023 по 21.05.2024, що підтверджується довідкою №1534-2 від 07.09.2022, військовим квитком серія НОМЕР_1 та посвідченням учасника бойових дій № НОМЕР_4 . Зауважував, що відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи». Посилався, що при тлумаченні даної норми повинна застосовуватися презумпція правомірності рішень та дій особи, а саме, що якщо Закон дозволяє множення тлумачення, то завжди приймається тлумачення на користь приватної, а не публічної особи, як це передбачено ст. 15 Законом України «Про адміністративну процедуру» №2073-1Х від 17 лютого 2022 року. Зазначив, що відповідач мав та має можливість отримати персональні дані позивача шляхом електронної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами та реєстрами, посилався, що інформація про його дані міститься в органах реєстрації актів громадянського стану, інформація про РПОКПП, місце роботи, податкову адресу, доходи - може бути отримана від Державної податкової служби України, про місце реєстрації - від органів МВС України. За таких умов, як про це зазначає позивач, будь-яке застосування відповідачем штрафу щодо нього, позивача, на підставі ст. 210-1 КУпАП є незаконним, оскільки прямо порушує імперативну норму примітки. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

31.01.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позов.

У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування обраної позиції зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 з позовом не погоджується. Посилався, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі ЗСУ, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів. Керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організації та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, підготовки громадян України до військової служби, взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом (ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (тут і далі в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки Украйни - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки Украйни, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів Украйни - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів Украйни), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом (ч. 2 ст. 26 Закону Украйни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ст. 1 Закону Украйни №389-VІІІ від 12 травня 2015 року «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності Украйни, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державної незалежності Украйни, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента Украйни №64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом Украйни №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час вчинення розгляду справи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій Украйни на функціонування в умовах мирного часу. Посилався, що починаючи з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу в України діє режим воєнного стану, який є особливим періодом. Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точні відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП). Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП). Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що повістка була доставлена АТ «Укрпошта», але не отримана позивачем та повернена за місцем обслуговування, повістка вимагала від Позивача прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.11.2024, проте у визначені у повістці час та місце він не з`явився, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, розгляд справи просить проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06 лютого 2025 року через канцелярію суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву.

У заяві по суті справи зазначено, що відповідач з позовом не погоджується. В обґрунтування заявленої позиції зазначив, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів. Керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, підготовки громадян України до військової служби, взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом. Посилався, що згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи. Виходячи з наведеного, починаючи з 24 лютого 2022 року та до теперішнього часу в Україні діє режим воєнного стану, який є особливим періодом. Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу. Посилався, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що повістка була доставлена АТ «Укрпошта», але не отримана позивачем та повернена за місцем обслуговування. Повістка вимагала від позивача прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.11.2024, проте у визначені у повістці час та місце він не з`явився, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З огляду на викладене, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову та розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Рух справи

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 01 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення копії ухвали.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 14 січня 2025 року відкрив провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Участь учасників справи у судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 22 січня 2025 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, скористувалися процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, у відзиві просили проводити розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 тапредставника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, ураховуючи, що сторони у справі належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, представники відповідачів реалізували процесуальне право на подання відзиву на позовну заяву, в якому зазначили про розгляд справи за відсутності їх представників, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутністю вказаних учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходить своє підтвердження витягом з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 01.01.2025.

Згідно з даними з витягу з АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 з 22.03.2022 був взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 . 21.05.2024 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_5 №58-рс від 17.05.2024 ОСОБА_1 звільнений у запас за сімейними обставинами. 23.05.2024 ОСОБА_1 взято на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 , як особу, що прибула з ЗСУ.

Згідно з Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) Міністерства оборони України №146 від 21.05.2024, військовослужбовця, військової служби за призовом під час мобілізації, солдата ОСОБА_1 , стрільця-снайпера 2 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_3 , звільнено наказом командира військової НОМЕР_6 (по особовому складу) від 17 травня 2024 року №58-РС, у запас за підпунктом «г» (за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи), вважати таким, що справи та посади здав 21 травня 2024 року, виключити зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 , .

З військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_8 на ім`я ОСОБА_1 , 21 травня 2024 року ОСОБА_1 звільнений (демобілізований) в запас на підставі п.п. «г» за сімейними обставинами на підставі командира вч НОМЕР_5 від 17.05.2024 №58-РС. 23.05.2024 ОСОБА_1 взятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_7 , виданого військовою частиною НОМЕР_8 МОУ 18.09.2023, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Також судом встановлено, що 29.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_9 було сформовано електронну повістку №856384 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 09-00 годину 07.11.2024 «для уточнення даних».

Як убачається з опису вкладень до рекомендованого поштового відправлення №123 від 29.10.2024, адресованого на ім`я ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , та поштового відправлення за трекінговим номером №123, вказане поштове відправлення не отримано адресатом та було повернуто його відправнику та вручено останньому за довіреністю 06.11.2024.

17.12.2024 стосовно « ОСОБА_1 » було складено протокол №2482 про адміністративне правопорушення, згідно з яким, « ОСОБА_1 » було направлено електронну повістку засобами поштового зв`язку з повідомленням про отримання про прибуття на 07.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . « ОСОБА_1 » за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_10 у строк та місце зазначені в повістці не прибув, таким чином, як про це зазначено в протоколі, порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого КМУ від 16.05.2024 за №560, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими начальникові ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.12.2024, він, ОСОБА_1 , повістку засобами поштового зв`язку не отримував.

17 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №01/2483 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою « ОСОБА_1 » притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, 17.12.2024 року о 15:00 годині у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію. Під час перевірки відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_3 документів було виявлено, що « ОСОБА_1 » не з`явився за викликом у строк, зазначений в повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення військово-облікових даних. « ОСОБА_1 » була направлена повістка засобами поштового зв`язку №123 від 29.10.2024 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.11.2024, але « ОСОБА_1 » за викликом не з`явився, у зв`язку з чим було створено автоматичне звернення Єдиним Державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів №Е559313 від 04.12.2024 щодо доставлення громадянина як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. Зазначено, що « ОСОБА_1 » має право на відстрочку, «але належним чином станом на 17.12.2024 не оформив». Зазначено, що « ОСОБА_1 » порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 №560 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як це унормовано положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як це закріплено положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020, прийнятій у справі № 513/899/16-а.

Водночас, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.04.2018, прийнятій у справі №338/1/17.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024№ 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави (ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

За порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП.

За змістом ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Правилами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Постановою №01/2483 від 17.12.2024 « ОСОБА_1 » визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме у порушенні вимог абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: «громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки»; абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: «громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду».

Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2024 винесена за порушення « ОСОБА_1 » абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; за порушенні вимог абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якими, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи зі змісту вказаних вище норм, ОСОБА_1 у разі отримання повістки мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та уточнення своїх персональних даних.

Водночас, суд зважає на те, що позивачем суду надано докази того, що він, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) Міністерства оборони України №146 від 21.05.2024, будучи звільненим наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 17 травня 2024 року №58-РС, у запас за підпунктом «г» (за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи), 23.05.2024 став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що у військово-обліковому документі ОСОБА_1 міститься відповідний штамп.

Крім того, з вказаного військово-облікового документа ОСОБА_1 вбачається запис про те, що він звільнений в запас з військової служби на підставі п. г) ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 повісткою на 07.11.2024 для уточнення даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_1 , згідно з даними військово-облікового документа, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , уточнив свої дані 23.05.2024, має право на відстрочку на підставі пп. «г» ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю одного з батьків із числа осіб і інвалідністю II групи. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що жодної повістки чи повідомлення про надходження повістки до відділення зв`язку він не отримував, а доводи відповідача про те, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до РТЦК та не з`явився без поважних причин не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оцінивши надані докази, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Крім того, як убачається з «Примітки» до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».

Згідно зі ст. 5 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Наведені вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.

Крім того, суд зважає на те, що в постанові про адміністративне правопорушення №01/2483/2024, винесеній начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зазначено про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП особи на прізвище « ОСОБА_3 », водночас правильним прізвищем особи є « ОСОБА_4 ».

Водночас, суд бере до уваги, що зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що інші персональні дані особи, стосовно якої винесено оскаржувану постанову, є такими, що належать позивачу у справі ОСОБА_1 . Крім того, суд зважає на те, що відповідачі у поданих відзивах на позовну заяву ОСОБА_1 не оспорювали факт того, що постанову №01/2483 від 17.12.2024 було винесено саме стосовно ОСОБА_1 , а відтак, суд вважає зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення №01/2483 від 17.12.2024 відомостей щодо прізвище правопорушника, як « ОСОБА_3 », замість правильного « ОСОБА_5 », технічною опискою.

Правилами ч. 2 ст. 58 Конституції України гарантовано, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа №201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа №743/1128/17), від 15.11.2018 (справа №524/7184/16-а).

Беручи до уваги наведене вище, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, оскаржувана постанова взагалі не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо відповідно до ст. 251 КУпАП, на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем не було зібрано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить як положенням КУпАП, так і Конституції України.

Таким чином, ураховуючи, що відповідачем, як є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та спростовували б викладене позивачем, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд доходить висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

При цьому суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року, прийнятій у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як це унормовано положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладених вище обставин, беручи до уваги відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат

Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України. З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 , на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судових витрат, судові витрати у цій справі компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що врегульовано положеннями абз. 2 п. 5 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 6-9, 72-77, 79, 90, 122, 123, 139, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 підполковника ОСОБА_2 №01/2483 від 17 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_13 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_11 .

Повне судове рішення складено 07 лютого 2025 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова