Справа № 460/14424/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.А. Борискін, розглянувши клопотання позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Афрако"
доДержавної служби України з безпеки на транспорті
провизнання протиправними та скасування постанов,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Афрако" звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу від 12.11.2024 №ЖТ001/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ002/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ003/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ004/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ005/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ006/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ007/24/ПС.
10.02.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанов про накладення штрафу від 12.11.2024 №ЖТ001/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ002/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ003/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ004/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ005/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ006/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ007/24/ПС до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Заява мотивована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Афрако" було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2025 №77028474 на суму штрафу 119000,00 грн, який застосований Відділом державного нагляду (контролю) у Житомирській області (Укртрансбезпека). Зважаючи на те, що позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про накладення штрафу і не має наміру його сплачувати у добровільному порядку, на даний час існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої згідно з чинним законодавством не зупиняє її виконання. Зауважив, що на даний час в ТОВ "Афрако" наявні значні суми дебіторської та кредиторської заборгованості, а тому стягнення із підприємства призведе до вилучення значної суми оборотних коштів товариства та неможливості розрахунку з постачальниками. Також, в заявника працює 45 найманих працівників, відповідно таке стягнення призведе до порушення строків виплати заробітної плати працівникам, виконання зобов`язань щодо сплати податків, зборів. Наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, що розглядається.
При вирішенні по суті вказаної заяви про забезпечення позову суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні .
Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Згідно з пунктами 1 та 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частинами 1 та 2 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Пунктом 5 частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Важливим є те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. А тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Наведений аналіз змісту вказаних норм та правових висновків вказує на те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
З урахуванням наведеного та за результатам розгляду заяви про забезпечення позову і доданих до неї документів суд дійшов до висновків про таке.
Предметом спору в адміністративній справі є визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.11.2024 №ЖТ001/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ002/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ003/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ004/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ005/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ006/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ007/24/ПС.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Суд встановив, що 30.01.2025 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стариченко Іванною Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження зі стягнення із позивача на користь держави штрафу в сумі 119000,00 грн на підставі оскаржуваної, зокрема, позивачем у цій справі постанови відповідача від 12.11.2024 №ЖТ001/24/ПС.
Отже, відповідач вчинив дії щодо примусового виконання оспорюваної постанови. Це свідчить про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду, ефективний захист прав або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, може стати істотно ускладненим чи унеможливленим. При цьому, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища.
Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.10.2019 у справі №640/7046/19, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийняті даного рішення.
Отже суд вважає, що запропоновані заявником заходи забезпечення його позову до відповідача є відповідними (адекватним) тим позовним вимогам, з якими заявник звернувся до суду. Відтак, такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення майбутнього позову.
З огляду на вказане суд вважає, що наявні визначені законом підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області від 12.11.2024 №ЖТ001/24/ПС.
Щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанов про накладення штрафу від 12.11.2024 №ЖТ002/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ003/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ004/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ005/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ006/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ007/24/ПС до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що доказів звернення оскаржуваних постанов, а саме: від 12.11.2024 №ЖТ002/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ003/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ004/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ005/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ006/24/ПС, від 12.11.2024 №ЖТ007/24/ПС до примусового виконання та відкриття державним виконавцем відповідного виконавчого провадження з виконання постанови органу Укртрансбезпеки про накладення на позивача штрафу подано не було.
Суд наголошує, що на даний момент, з урахуванням відсутності доказів того, що відповідачем вживаються будь-які активні дії щодо стягнення з позивача штрафів, які застосовані Відділом державного нагляду (контролю) у Житомирській області (Укртрансбезпека) відповідно до вищезазначених постанов, підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову в цій частині відсутні.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує збалансованість інтересів заявника, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (п.77).
У рішенні від 31.07.2003 в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.
При цьому, згідно з положеннями ст.156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 10 лютого 2025 року.

Суддя С.А. Борискін