Справа № 766/15419/24
Суддя: Майдан С. І.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє Мороз Анжела Іванівна, до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Дніпровської районної у м.Херсоні ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 13.09.2024 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить поновити строки на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 29.08.2024 року №203/43. Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 29.08.2024 року №203/43, якою на ОСОБА_2 накладено стягнення у розмірі 6800 грн. згідно частини другої статті 156 КУпАП, а провадження про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 серпня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №090174 за яким: «19.08.2024 року близько 19.20 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці, по АДРЕСА_1 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » «ФОП ОСОБА_1 », здійснила реалізацію алкогольного напою «Чернігівське світле», 2 л. за 85 грн. гр. ОСОБА_3 , чим порушила п.п. 3.2. п. 3 рішення Ради оброни Херсонської області від 03.05.2024 року №16, введеного в дію розпорядженням начальника ХОВА від 03.05.2024 року №273». Копію протоколу позивачці після його складання вручено не було (екземпляр протоколу, що підлягав врученню, передано разом із матеріалами до адміністративної комісії). Протокол містить позначку про відсутність свідків, тобто в протоколі не зазначено прізвища, імена по-батькові осіб та їх місце проживання, які б могли підтвердити факт вчинення адміністративного правопорушення. 29.08.2024 року винесено постанову №203/43 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, та накладено стягнення у розмірі 6800,00 грн. Також зазначає, що розпорядження начальника Херсонської обласної військової адміністрації від 03.05.2024 року №273, не існує. Проте, існує розпорядження начальника Херсонської обласної військової адміністрації від 08.05.2024 року за №273 «Про ведення в дію рішення №16 Ради оборони Херсонської області від 03 травня 2024 року». Позивач вважає, що протокол та оскаржувана постанова не відповідають вимогам статті 283 КУпАП, оскільки не містять достатніх відомостей і доказів на підтвердження фактичних обставин, необхідних для визначення складу події інкримінованого позивачці правопорушення.

Ухвалою суду від 17.09.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, представник позивача Мороз А.І. надала суду клопотання в якому просила розглянути справу без її участі та участі позивача, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Дніпровської районної у м.Херсоні радиу судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подавав.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач зазначає, що копія протоколу після його складання їй вручена не була, а була передана разом із матеріалами до адміністративної комісії, також особисто позивач копію оскаржуваної постанови не отримувала. Адвокатом Морозовою А.І. копія оскаржуваної постанови була отримана засобами електронної комунікації 04.09.2024 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Україна як учасниці Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним , особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справі «Bellet v.France»). Суворе трактування національним законодавством процесуального права (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду ( рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v.Shain»).

Разом з цим, необхідно зважати на права скаржників на компетентне та ефективне юридичне представництво, а також на позитивні зобов`язання держави, які витікають з пункту «d» частини третьої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року (далі - Пакт) та пункту «с» частини третьої статті 6 Конвенції.

Норми діючого КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови суду. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Така правова позиція узгоджується з висновками, зробленими Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.06.2022 року у справі № 149/905/21.

Позивач у передбачений законом спосіб та в межах строку скористався своїм процесуальним правом на захист, представник позивача Мороз А.І., яка діє від імені та в інтересах позивача, отримавши копію оскаржуваної постанови 04.09.2024 року, звернулася до суду із позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, сформованим у системі «Електронний суд» 13.09.2024 року.

Обставини, викладені позивачем, щодо поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою знайшли своє підтвердження, та з врахуванням наведеного, суд вважає, що підстави пропуску строку звернення до суду, вказані позивачем в клопотанні, є поважними, тому строк звернення до суду необхідно поновити.

Судом встановлено, що згідно копії постанови №203/43 від 29.08.2024 року вбачається, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської в м. Херсоні ради притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800,00 грн. Згідно вказаної постанови, 19.08.2024 року близько 19.20 год. гр. ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці, по АДРЕСА_1 , в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » «ФОП ОСОБА_1 », здійснила реалізацію алкогольного напою «Чернігівське світле», 2 л. за 85 грн. гр. ОСОБА_3 , чим порушила п.п. 3.2. п. 3 рішення Ради оброни Херсонської області від 03.05.2024 року №16, введеного в дію розпорядженням начальника ХОВА від 03.05.2024 року №273.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

На виконання п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За визначенням ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктом даного адміністративного проступку за ч.2 ст. 256 КУпАП є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в таких формах:

- порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена,

- або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку,

- продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку,

- продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар),

- торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Суб`єкт адміністративного проступку - працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності в цих галузях.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Наведений у оскаржуваній постанові і протоколі акт про введення в дію рішення ради оборони не може бути прирівняний до акту, яким безпосередньо встановлюється військовою адміністрацією час доби, в який забороняється продаж певних алкогольних напоїв.

Водночас, таким актом є наказ від 15.05.2024 року №38-н «Про заборону продажу алкогольних напоїв та речовин, вироблених на спиртовій основі, на території населених пунктів Херсонської міської територіальної громади».

В силу ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, п. 13 ч. 1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

Вказані повноваження передбачені також Порядком заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 р. №1457.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку, заборона торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан, запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення) з метою забезпечення громадської безпеки і порядку. Наказом військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) визначається час введення та строк дії заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані вимоги ст.280 КУпАП, не перевірено чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного протоколу, які в ньому не вказані, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем в ході розгляду справи належним чином не спростовано доводи щодо неправомірності притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та відсутності доказів скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, позовна заява підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в частині 3 статті 286 КАС України. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тому, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідач не довів правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд вважає, що надані представником позивача документи, щодо понесених витрат, відповідають вимогам положень ст.134 КАС України, та з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 134,242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС, ст. 7, 9, 33, 156, 213, 218, 245, 247, 252, 254, 256, 280 КУпАП, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом, як пропущений з поважних причин.

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської в м. Херсоні ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 29.08.2024 року №203/43, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у розмірі 6800 грн згідно частини другої статті 156 КУпАП, а провадження про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської районної у м. Херсоні ради (, м. Херсон, вул. Перекопська,166) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 605,60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Суддя: С.І. Майдан