Справа № 200/8446/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року Справа№200/8446/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про:

- визнання протиправними дій та бездіяльності з приводу відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та ухилення від розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язання розглянути заяву щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у спосіб, визначений Порядком №560, прийняти рішення, яким надати відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.10.2024 року позивач звернувся цінним листом з описом до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою щодо надання відстрочки відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з наявністю матері, яка є особою з інвалідністю II групи та потребує постійного догляду. Однак, протоколом від 14.10.2024 року № 14 комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалила рішення про відмову в наданні позивачу відстрочки, бо нібито заява та документи, що підтверджують право на відстрочку, подані до ТЦК не особисто. Позивач вважає, що ним дотримано вимоги постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, а відтак відповідачем незаконно відмовлено у наданні вказаної відстрочки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі № 200/8446/23, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

18 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що оскільки заявником не подано документи особисто та не надано доказів, що він зайнятий особистим доглядом щодо потреби матері у постійному догляді, не надано документів на підтвердження відсутності інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за нею догляд, тому дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача. Крім того, позовна заява подана з порушення визначених строків, оскільки дата подачі 28.11.2024, а квитанція про сплату судового збору, яка додана до позовної заяви, від 29.11.2024. Проте, з оскарженням зазначених дій позивач звернувся до суду лише 29 листопада 2024 року, тобто здійснив це з пропуском строку звернення до суду. У зв`язку з наведеним, відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав обґрунтування заявлених вимог, викладених в позовній заяві. Додатково зазначив, що у наданій відповідачем письмовій відмові зазначена лише одна причина відмови у наданні відстрочки від мобілізації позивачу заява, яка на думку відповідача, подана не особисто (направлена по пошті позивачем). Інших причин відмови там не вказано. Тому на скільки коректним є зазначення інших заперечень відповідачем зараз у своєму відзиві, представник позивача вважає предметом ретельного судового дослідження. Так, позивач звертався до відповідача з заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації саме на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зайнятість постійним доглядом за матір`ю, яка потребує постійного догляду за висновком ЛКК), а не на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (наявність батьків, інвалідів 1, 2 групи за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати). І ці 2 підстави є різними по своїй суті. Разом з цим, право позивача на відстрочку від призову під час мобілізації за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» по догляду ним за своєю рідною матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду за висновком ЛКК, не потребує отримання акту встановлення факту догляду згідно пункту 9 додатку 5 до постанови КМУ № 560, оскільки потреба отримання такого акту стосується лише випадку, коли мова йде про батька чи матір дружини (чоловіка) військовозобов`язаного. На підтвердження факту того, що особа потребує постійного стороннього догляду, позивач може подавати як довідку МСЕК, так і довідку ЛКК. Щодо строку звернення до суду представник позивача зазначив, що предметом розгляду даної справи є оскарження дій та бездіяльності суб`єкту владних повноважень і щодо їх оскарження законодавством встановлений 6-місячний строк, який позивачем не пропущений. Враховуючи викладене, представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 щодо залучення співвідповідача.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 01.10.2024 року засобами поштового зв`язку подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 особисту заяву про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на тій підставі, що він здійснює постійний догляд за своє матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує стороннього догляду.

До заяви додав підтверджуючі нотаріально завірені документи:

- копію військово-облікового документу Резерв+ ОСОБА_1 ;

- копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;

- копію паспорту ОСОБА_1 ;

- копію ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

- копію паспорту ОСОБА_3 ;

- копію витягу з реєстру територіальної громади щодо місця проживання ОСОБА_2 ;

- копію ідентифікаційного коду ОСОБА_3 ;

- копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3 ;

- копію довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_3 ;

- копію висновку ЛКК №105/826/3 від 12.08.2024 про наявність у ОСОБА_3 порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та потребує постійного стороннього догляду;

- копію заяви ОСОБА_3 про вибір доглядача;

- копію довідки №34485 від 12.08.2024 про склад сім`ї ОСОБА_3 .

Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.10.2024 року №09/16115 позивача повідомлено, що протоколом від 14.10.2024 №14 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову.

Причиною відмови вказано: у зв`язку з поданням заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку або копій таких документів, засвідчених в установленому порядку, не особисто.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Так, статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, зокрема, згідно пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Суд враховує, що з 18.05.2024 змінено порядок отримання відстрочки від військової служби, оскільки внесено відповідні зміни до статті 23 Закону №3543-XII. Відповідно, із вказаної дати набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Так зокрема, згідно пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (пункт 59 Порядку №560).

Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, на дату вирішення справи судом відповідача наділено повноваженнями розглядати питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому, відповідач (за потреби) надсилає запити до відповідних державних органів або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів для перевірки наявності підстав надання відстрочки.

Суд зауважує, що відповідач при визначенні наявності умов для надання позивачу відстрочки від призову за мобілізацією повинен встановити обґрунтованість підстав для такого, що вирішується у кожному випадку з урахуванням усіх необхідних умов передбачених законом.

Однак, як слідує з наявних у справі матеріалів, заяву позивача та додані до неї документи, всупереч вимогам Порядку №560, по суті поставленого позивачем питання комісією фактично не розглянуто, а прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу, оскільки заява та документи, що підтверджують право на відстрочку або копій таких документів, засвідчених в установленому порядку, подані не особисто, відтак на думку відповідача позивачем не дотримано порядку звернення щодо особистої подачі заяви.

Суд зазначає, що згідно вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, рішення про "надання" або "відмову у наданні" відстрочки комісія ухвалює на підставі розгляду отриманих документів та оформляє таке рішення протоколом. Водночас, вказаним Порядком не визначено можливість прийняти рішення "про відмову у наданні відстрочки" - без розгляду заяви та доданих до неї документів по суті, як це зроблено відповідачем у спірному випадку.

При цьому суд наголошує суб`єкту владних повноважень, що обов`язок "особисто подати", не є тотожним обов`язку "особисто прибути", оскільки ні Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", ні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ні Порядок №560 не зобов`язують військовозобов`язаного особисто прибувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для реалізації права на відстрочення від призову під час мобілізації з підстав, передбачених статтею 23 Закону №3543-ХІІ.

З огляду на викладене, суд відхиляє як безпідставні і необґрунтовані доводи відповідача щодо недодержання позивачем визначеного Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 порядку подання документів, оскільки, як слідує із матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, позивачем направлено відповідачу особисту заяву від 01.10.2024 про надання відстрочки з додатками, засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована відповідачем, що ним не заперечується.

Судом встановлено, що комісія відповідача не розглянула по суті заяву позивача від 01.10.2024, не перевірила наявність у нього підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зазначених у пункті 9 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не вивчила надані ним підтверджуючі документи, внаслідок чого безпідставно відмовила у наданні відстрочки та порушила право позивача на належний розгляд його заяви, а відтак таке рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що порушене право позивача на належний розгляд його заяви слід захистити, зобов`язавши відповідача повторно розглянути цю заяву та прийняти за нею рішення. При повторному розгляді питання відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким надати відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд зазначає, що відповідачем не було розглянуте по суті питання надання такої відстрочки, тому суд вважає такі вимоги передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд не приймає посилань відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду в межах строку, визначеного КАС України.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

З урахуванням положень пп. 1 п. 3 ч. 2, ч. 3ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову належало сплатити 1211,20 грн. судового збору (0,4 х 3028 грн).

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 968,96 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності, дій, протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 14 жовтня 2024 року №14.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 01.10.2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти за нею рішення, з урахуванням висновків суду.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Судове рішення складено та підписано 10 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко