Справа № 291/1496/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 291/1496/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гарбачук І.М.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

11 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2024 року позивач звернувся до Ружинського районного суду Житомирської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови.

В обґрунтування підстав позову позивач посилався на відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідачів доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. З наведених підстав просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №3508242 від 19.11.2024.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року позов задоволено астково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА №3508242 від 19.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрито.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

В позові до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 (смт Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Артеменка Владислава Руслановича відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.2024 о 12:59 год молодшим лейтенантом відділу поліцейської діяльності №2 (смт Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Артеменком В.Р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3508242, в якій зафіксовано, що 19.11.2024 о 12:49 год у с. Карабчиїв по вул. Польова водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗИЛ н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не увімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР. Такі дії кваліфіковані, як порушення ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 510,00 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст.122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Положеннями пункту 9.2 «б» ПДР встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В першу чергу, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача - поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 (смт Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Артеменка Владислава Руслановича, оскільки відповідно до частини другої статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, належним відповідачем у справі є саме орган Національної поліції Головне Управління патрульної поліції у Житомирській області, а не його співробітник, а тому позовні вимоги до неналежного відповідача - поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділу поліцейської діяльності №2 (смт Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Артеменка Владислава Руслановича задоволення не підлягають саме з цих мотивів.

Розглядаючи вимоги до належного відповідача - Головного управління Національної поліції у Житомирській області, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач 19.11.2024 у с. Карабчиїв, вул. Польова, керуючи транспортним засобом ЗИЛ д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні руху не увімкнув показник повороту.

Згідно з оскаржуваною постановою, на підтвердження вчинення позивачем порушення вимог п. 9.2 (б) ПДР України відповідач додав відеозапис.

Судом досліджено відеозаписи з боді-камер працівників поліції, та встановлено, що автомобіль позивача був зупинений працівниками поліції, які повідомили позивачу, що на транспортному засобі не був увімкнутий показник повороту при зміні руху та повідомили, що складуть у зв`язку з цим на нього постанову.

Разом з тим, з даного відеозапису не встановлено факту вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не зафіксовано сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, вказане унеможливлює перевірку обставин про вчинення позивачем такого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, від 25.06.2020 у справі № 607/1068/17, від 07.02.2019 у справі № 161/11151/17, від 15.10.2020 у справі № 640/8540/19, від 12.06.2020 у справі № 805/3899/17-а.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, чинним в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Інших доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем 1 до суду не надано.

Таким чином, відповідачем 1, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було надано суду матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена інспектором поліції, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Протилежного суду не доведено та не здобуто під час розгляду справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

На переконання суду, враховуючи, що саме відповідач повинен довести суду належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, який у даному випадку належним чином не зафіксовано, то всі сумніви у винуватості позивача в інкримінованому йому правопорушенні слід трактувати на користь його невинуватості, адже його вина не була доведена суду «поза розумним сумнівом», зокрема не була спростована його версія подій, яка є правдоподібною, та такою, що узгоджується з дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач 1, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року відповідає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.