Справа № 560/9695/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9695/24
РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 28.11.2016 по 10.06.2024 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2016 по 10.06.2024 включно, починаючи з 01.12.2016 по 31.05.2024 в сумі 105 206.48 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач при несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за час затримки виплати по день її виплати.

До суду надійшов відзив, в якому Військова частина НОМЕР_3 просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не звертався до Військової частини НОМЕР_3 із заявою щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому, відповідач не відмовляв у виплаті такої компенсації.

До суду надійшли відзиви, в яких Військова частина НОМЕР_2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не довів факту звернення до Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати компенсації втрати частини доходів. Вважає, що отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення здійснюється у межах шестимісячного строку, з урахуванням за аналогією встановлених статтею 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі - Закон №2352-ІХ) обмеження шестимісячним строком виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.07.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.09.2024 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_3 про заміну первісного відповідача належним відповідачем відмовлено. Залучено до участі у справі №560/9695/24 в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 .

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2024 клопотання Військової частини НОМЕР_2 задоволено частково. Продовжено Військовій частині НОМЕР_2 процесуальний строк на подання відзиву та долучено подані відзиви до справи №560/9695/24. В задоволенні інших вимог клопотання відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 27.11.2019 позивач з 27.11.2019 виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Згідно з листом Військової частини НОМЕР_3 від 25.07.2024 №133/6192 у фінансово-економічній службі Військової частини НОМЕР_3 опрацьовано заяву позивача від 13.06.2024 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 28.11.2016 по 10.06.2024 відповідно до положень статті 3 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-ІІІ). За результатами опрацювання позивача повідомлено, що проведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу можливе лише у судовому порядку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №240/2893/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок, а військову частину НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.11.2016 по 28.02.2018, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 27.11.2019, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення позивачу Військовою частиною НОМЕР_3 виплачено 51122,52 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Стаття 2 Закону №2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, грошове забезпечення, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі №803/203/17.

Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів (така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 29.04.2021 у справі №240/6583/20).

Згідно з статтею 7 Закону №2050-III відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Доводи відповідачів про не звернення позивача з проханням про нарахування компенсації втрати частини доходів суд оцінює критично.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20 сформував правову позицію, згідно якої аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону №2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159), свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

Крім того, судова палата у вказаній постанові зазначила, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-III не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-III, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-III і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Крім того, посилання відповідачів на не звернення позивача з наведеним проханням заперечуються листом Військової частини НОМЕР_3 від 25.07.2024 №133/6192, в якому зазначено про розгляд заяви позивача від 13.06.2024 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 28.11.2016 по 10.06.2024 відповідно до положень статті 3 Закону №2050-ІІІ.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення в конкретній сумі, суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, як передчасних, оскільки відповідна компенсація ще не нарахована та не виплачена позивачу.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, то суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки позивач не зазначив та не надав доказів несвоєчасної виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування, а Військової частини НОМЕР_3 виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, визнавши протиправними дії (а не бездіяльність, як зазначає позивач) щодо відмови у цьому.

Водночас, згідно з вимогами статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто лише у разі затримки на один і більше календарний місяць виплата уже нарахованих доходів обчислюються компенсаційні суми в розумінні Закону №2050-III.

Тому право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача з 01.01.2017 (після затримки на один місяць виплати індексації за листопад 2016 року), а не з 01.12.2016, як помилково вказує позивач.

Доводи відповідачів про необхідність застосування до спірних правовідносин аналогію закону, а саме статтю 117 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX, та обмеження шестимісячним строком право на отримання компенсації втрати частини доходів позивача у зв`язку з порушенням строків їх, суд вважає помилковими, оскільки питання пов`язанні з здійсненням компенсації громадянам частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати чітко врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком №159, і зазначені нормативно-правові акти не обмежують шестимісячним строком право на отримання компенсації.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо відмови нарахувати та Військової частини НОМЕР_3 щодо відмови виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2016 по 27.11.2019.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та Військову частину НОМЕР_3 виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2016 по 27.11.2019, починаючи з 01.01.2017 по день фактичної виплати індексації - 10.06.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 )
Відповідачі:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк