Справа № 160/10249/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2025 рокуСправа №160/10249/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Букіної Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву позивача про зміну способу і порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.12.2019 пенсію ОСОБА_1 згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області» №33/24/С-52 від 06.05.2021.

Відповідачем виконано рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії, однак в частині нарахованої пенсії в сумі 176 196 грн. 22коп. не виконано, означену суму позивачеві не виплачено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.12.2023 року №160/10249/21 встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протягом місяця з дня отримання цієї постанови подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №160/10249/21.

Ухвалою суду від 17.09.2024 року, серед іншого відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у затверджені звіту про виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду про встановлення контролю за виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року у справі №160/10249/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та встановлений строк для його подання.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про зміну способу і порядку виконання рішення із підстав, визначених ст. 382-3 КАС України.

Розглядаючи подану заяву суд виходить із того, що статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11 -рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Отже, зі змісту зазначених правових приписів слідує те, що встановлення способу або порядку виконання рішення суду здійснюється за умови наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС України способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Процесуальним законодавством регламентовано повноваження суду змінити порядок та спосіб виконання судового рішення, що був встановлений самим судом при вирішенні спору, проте, при застосуванні зазначеного процесуального інституту, необхідно враховувати, що зміна одного способу виконання судового рішення на інший, не повинна призводити до зміни обсягу зобов`язань боржника, визначених судом, до втручання в його дискреційні повноваження та до виникнення нового спору.

Згідно з ч. 3 ст. 382-3 КАС у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд зазначає, що означена норма не є імперативної та залежить від тих чи інших обставин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду.

При цьому, зміна способу виконання судового рішення в цій справі із зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві утворену заборгованість, яка не була визначена у судовому рішенні призведе до зміни рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та до вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Суд також враховує, що боржник повідомив державного виконавця про те, що виплата утвореної після перерахунку заборгованості буде здійснена після надходження відповідного фінансування. Тобто, боржник повідомив про відсутність на разі таких коштів для виконання рішення, а не заперечив право стягувача на їх отримання та при цьому, боржник не посилається на те, що є обставини, які унеможливлюють виконання рішення у вже визначений судом спосіб при наявності необхідних асигнувань.

Інших обставин, що були би легітимними підставами для зміни способу і порядку виконання судового рішення, судом не встановлено.

Суд звертає увагу заявника, що зміна застосованого судом способу захисту (зобов`язання вчинити вказані дії без визначення сум виплат) на стягнення конкретних сум (які хоча і були розраховані відповідачем при проведенні перерахування пенсії позивача на підставі та на виконання судового рішення в цій справі, але безпосередньо судом не присуджувалися у конкретних розмірах), не відповідатиме юридичній сутності та змісту інституту, встановленому ст. 378 Кодексу адміністративного суду України.

Більш того, зміна способу і порядку виконання судового рішення на підставі статті 378 КАС України не може змінювати обраного судом відповідно до КАС України способу відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11.11.2014р. № 21-394а14, від 17.02.2015р. № 21-622а14, від 24.03.2015р. № 21-85а15, від 14.04.2015р. № 21-78а15, а також Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 у справі № 755/7078/16-а, від 13.02.2018р. у справі № 279/7584/15.

З підстав викладеного, заява про зміну способу і порядку виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 293-297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 28.07.2021 у справі №160/10249/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Л.Є. Букіна