Справа № 712/81/25
Суддя: Пономар В. О.
Дата ухвалення: 2025-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/81/25
Провадження 2-а/712/46/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Пономаря В.О.,

за участю: секретаря судового засідання Копаєвої Є.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 )про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мовчан О.М., 07.01.2025 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із указаною позовною заявою, в якій просить поновити строк для звернення до суду, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 201-1 КУпАП та закрити провадження у цій справі.

Позивач вказує, що 20.10.2024 його було зупинено працівниками ТЦК та СП для перевірки військово-облікових документів. Він повідомив, що має право на відстрочку від мобілізації, оскільки є єдиним доглядачем матері-інваліда ІІ групи, однак подати відповідну заяву до ТЦК не зміг через відмову працівників прийняти документи.

Того ж вечора позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому погрожували та змушували в нічний час пройти військово-лікарську комісію (ВЛК) без належних медичних документів. При цьому, позивач не відмовлявся від проходження ВЛК, а лише наполягав на необхідності надати медичні виписки для об`єктивного розгляду.

Ввечері того ж дня працівники ТЦК склали протокол про адміністративне правопорушення, звинувативши ОСОБА_1 у відмові від проходження ВЛК та винесли постанову про накладення штрафу у розмірі 25 500 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач вважає таку постанову незаконною, оскільки: він не відмовлявся проходити ВЛК, а лише просив надати йому можливість підготувати необхідні документи; працівники ТЦК відмовилися прийняти його заяву на відстрочку, хоча він мав на це законне право; розгляд справи та винесення постанови відбулися без його участі та належного повідомлення.

Відповідач на час розгляду справи правам на подання відзиву не скористався.

2.Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недолків.

Представник позивача 14.01.2025 подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17.01.2025 поновлено позивачу строк для звернення до суду з позовом та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Також цим судовим рішення, у порядку ч. 4 ст. 9 у взаємозв`язку із положеннями ст. 80 КАС України, постановлено витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складеної щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 27.01.2025, з`явився представник позивача. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, а також будь яких заяв щодо причин відсутності в судовому засіданні на адресу суду не направив. Також до суду не надійшли витребувані ухвалою від 17.01.2025 докази. У зв`язку з цим, розгляд справи відкладено до 03.02.2025.

Однак, станом на дату ухвалення судового рішення, до суду не надійшла витребувана у відповідача засвідчена копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Позивач та представник позивача, адвокат Мовчан О.М., в судове засідання не з`явилися, подавши заяву, в якій адвокат просив справу розглядати без його участі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (шляхом направлення судової повістки про виклик від 28.01.2025 до електронного кабінету позивача у підсистемі «Електронний суд», що була ним отримана 28.01.2025 о 13 год 13 хв, а також поштою, яка отримана 29.01.2025), причини неявки до суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того ч. 2 ст. 175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вказане, враховуючи, що ч. 1 ст. 286 КАС України передбачено обмежений строк вирішення судом справ цієї категорії, суд вирішив провести розгляд на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

3.Фактичні обставини, встановлені судом

Із постанови за справою про адміністративне правопорушення № 1812/М/2024 від 21.10.2024 суд встановив, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову, відповідно до якої 20.10.2024 щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 20.10.2024 о 20 год 50 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. Таким чином, під час дії особливого періоду громадянин порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону Укпраїни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн.

Долучена до матеріалів справи копія цієї постанови не містить ані відмітки про її вручення особисто ОСОБА_1 , ані про направлення цього документа позивачу поштою рекомендованим листом.

4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Разом із тим, відповідачем не надано суду протокол про адміністративне правопорушення на підставі якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, і який у даному випадку мав бути складеним, оскільки відповідно до ч. 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки лише якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Натомість, у даному випадку позивач був присутній, відтак, повинна була мати місце така процесуальна дія, як складення протоколу про адміністративне правопорушення із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

За приписами ст. 268 КУпАП справу може бути розглянути за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із цим, відповідачем не доведено виконання обов`язку щодо сповіщення позивача про розгляд адміністративної справи щодо притягнення його до відповідальності за порушення вимог КУпАП.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд наголошує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративне відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами; (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.201 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 № 308/12552/16.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.201 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 у справі № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а, від 3103.2021 у справі № 676/752/17 та від 25.05.2022 у справі № 465/5145/16-а.

Під час судового розгляду справи, відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для визнання такої постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні змісту даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Пунктом 3.1 глави 3 розділу II Положення № 402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП.

Абзацом 2 п. 3.5 глави 3 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Згідно з Наказом Міністерства оборони України від 27.04.2024 № 262 «Про затвердження Змін до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», пункт 2.8 глави 2 розділу I Положення № 402 доповнено підпунктом 2.8.6., яким визначено, що строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.

Як стверджує позивач він не відмовлявся проходити медичний огляд ВЛК, а просив надати йому час для збору необхідних медичних документів про стан свого здоров`я для належного проходження військово-лікарської комісії, що цілком узгоджується із зазначеними вище вимогами Положення № 402, з яких вбачається, що під час проходження медичного огляду військовозобов`язаний зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я, а дані, зазначені в наданих військовозобов`язаним медичних документах, враховуються лікарями під час здійснення медичного огляду.

Відповідачем також не спростовано твердження позивача, що він на підставі п. 63 постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 у зв`язку із зверненням до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, не підлягав направленню для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що посадовою особою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було надано належну оцінку діям позивача з призми наявності чи відсутності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неповне з`ясування обставин справи і передчасне винесення постанови за справою про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З аналізу означених норм процесуального права суд робить висновок, що в адміністративному процесі обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, тобто у конкретному випадку на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим, відповідачем жодного доказу обставин, що викладені в постанові за справою про адміністративне правопорушення суду не надано, що позбавляє процесуальної можливості суд перевірити існування обставин, що викладені в означеній постанові.

Водночас суд звертає увагу учасників процесу на те, що ним були створені усі процесуальні умови, зокрема стороні відповідача, для своєчасного надання доказів на підтвердження правомірності винесення постанови за справою про адміністративне правопорушення. Більше того суд, керуючись ч. 4 ст. 9 КАС України, двічі витребував у відповідача матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що лишилися без належного виконання стороною відповідача.

У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення є обгрунтованою і вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені вище норми процесуального права, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, беручи до уваги заявлену у позовній заяві вимоги про стягнення із відповідача судових витрат зі сплати судового збору, суд, керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень судові витрати позивача понесені по сплаті судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. 77, 229, 242, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 21.10.2024 № 1812/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер юридичної особи Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.02.2025.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер юридичної особи Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 .

Суддя В.О. Пономар