Справа № 160/33691/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/33691/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року (суддя Олійник В.М.) в адміністративній справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження № 387-рл від 01.11.2024, прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в частині анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2001846 від 21.04.2020.

Одночасно з позовом Товариством подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного розпорядження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року заяву Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про забезпечення адміністративного позову задоволено. Вжито заходи забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії розпорядження № 387-рл від 01.11.2024, винесеного Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в частині анулювання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2001846 від 21.04.2020, наданої Приватному акціонерному товариству «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з терміном дії з 21.04.2020 до 21.04.2025.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, оскаржувана ухвала не містить обґрунтовані мотиви суду щодо наявності реальної небезпеки порушення прав та інтересів позивача без застосування заходів забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

В контексті спірних правовідносин суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 152 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що суд при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховувати предмет позову, підстави звернення до суду, а також забезпечити дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.

Колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 3 названого Закону визначено, що ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Таким чином, в разі анулювання ліцензії, суб`єкт господарювання позбавлений права здійснювати відповідну ліцензійну діяльність.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді порушеного в даній справі питання необхідно застосувати правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду в подібних правовідносинах, зокрема, від 31.01.2023 у справі № 140/8709/21, від 15.02.2023 у справі № 160/9989/22, від 22.03.2023 у справі № 380/8301/22 та від 06.04.2023 у справі № 300/4615/22, від 09.01.2025 у справі № 600/1928/24-а.

Так, суд касаційної інстанції вказав, що анулювання ліцензії з моменту її отримання суб`єктом господарювання позбавляє його права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, до ухвалення судом рішення по суті спору, що матиме наслідком ускладнення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.

Отже, застосування заходів забезпечення позову у світлі особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Додатково суд касаційної інстанції вказав, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог. В цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, на що помилково вказує скаржник.

Посилання апелянта на окремі позиції Верховного Суду не є слушними, адже предмет спору у справах, в яких заявлялись клопотання про забезпечення позову, був відмінним від предмету позову в даній справі.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року в адміністративній справі № 160/33691/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 11 лютого 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров