Справа № 280/11500/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Справа № 280/11500/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 04.10.2024 №31 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати позивачу до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди його роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 згідно із довідкою ЗДП Кремнійполімер від 05.01.2018 №128, з 29.03.2006 по 31.07.2006 згідно із довідкою ПрАТ Запоріжкокс від 02.05.2023 №62 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.09.2024.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Вельможко А.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2024 серія АР №1207541.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 27.09.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2, однак рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено через відсутність необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 та з 29.03.2006 по 31.07.2006 оскільки відсутнє доручення на підпис в.о. Генерального директора та довідки не відповідають додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637). Позивач не погоджується з такою відмовою, оскільки вважає, що довідки містять усі обов`язкові реквізити та відповідають вимогам п. 20 Постанови №637. Крім того, зазначає, що згідно із п. 6 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, який набув чинності 21.08.1992, атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах. Отже, наявність стажу позивача у шкідливих та важких умовах за списком №2 за періоди його роботи з 07.09.1992 по 22.07.1996, з 23.07.1996 по 30.09.2001, з 01.10.2001 по 27.03.2006, з 29.03.2006 по 31.07.2006, також підтверджується результатами проведених атестацій робочих місць. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від відповідача докази по справі; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Запорізькій області); витребувано докази по справі.

24.12.2024 ГУ ПФУ в Запорізькій області подало витребувані докази та пояснення на позовну заяву, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що розглянувши заяву та надані документи, відповідачем установлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах вік позивача становив 55 років. Страховий стаж позивача складає 37 років 7 місяців, з них пільговий стаж за Списком № 2 - 0 років 0 місяців 0 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 07.09.1992 по 30.09.2001, згідно з довідкою від 05.01.2018 № 128 та з 29.03.2006 по 31.07.2006, згідно з довідкою від 02.05.2023 № 62, оскільки відсутнє доручення на підпис в.о. Генерального директора та довідки не відповідають додатку № 5 Порядку № 637. Крім того зазначає що, для виникнення у певної особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) необхідно встановлення факту зайнятості певної особи на посаді повний робочий день, виконання особою робіт, передбачених списком № 2, документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці. Відповідно до записів трудової книжки, спірні періоди пільгового стажу містять лише дані щодо зарахування на посаду, переведення на іншу посаду та звільнення, проте немає відомостей щодо характеру та умов праці, зайнятість на посаді повний робочий день. Періоди роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 та з 29.03.2006 по 31.07.2006 не містять інформації про атестацію робочих місць. Також звертає увагу суду на те що, при розгляді наданих позивачем документів, встановлено, що довідки про пільговий характер роботи № 128, № 62 не відповідають затвердженій Порядком № 637 формі додаток 5, відсутній підпис керівника підприємства або довіреність на право підпису документів уповноваженої особи на виконання обов`язків генерального директора. Враховуючи вищевикладене, представник ГУ ПФУ в Запорізькій області вважає, що правові підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоди з 07.09.1992 по 27.03.2006, з 29.03.2006 по 31.07.2006 відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову.

26.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 27.09.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком пільгових умовах. Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-VІ у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Розглянувши заяву та надані документи, відповідачем установлено, що вік позивача становив 55 років. Страховий стаж позивача становить 37 років 07 місяців 00 днів, з них пільговий стаж за Списком № 2 - 0 років 0 місяців 0 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності: з 07.09.1992 по 30.09.2001, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.01.2018 № 128, виданою Запорізьким державним підприємством «Кремнійполімер», з 29.03.2006 по 31.07.2006, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.05.2023 № 62, виданою ПрАТ «Запоріжкокс». Відповідно до записів трудової книжки позивача, спірні періоди пільгового стажу містять лише дані щодо зарахування на посаду, переведення на іншу посаду та звільнення, проте немає відомостей щодо характеру та умов праці, зайнятість на посаді повний робочий день. Періоди роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 та з 29.03.2006 по 31.07.2006 не містять інформації про атестацію робочих місць. Позивачем надано довідки про період його роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 у ЗДП «Кремнійполімер» від 05.01.2018 № 128 та з 29.03.2006 по 31.07.2006 у ПрАТ «Запоріжкокс» від 02.05.2023 № 62. При розгляді наданих документів, встановлено, що довідки про пільговий характер роботи № 128, № 62 не відповідають затвердженій Порядком № 637 формі додаток 5, відсутній підпис керівника підприємства або довіреність на право підпису документів уповноваженої особи на виконання обов`язків генерального директора. Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для зарахування до пільгового стажу періодів з 07.09.1992 по 27.03.2006, з 29.03.2006 по 31.07.2006. Просить відмовити у задоволенні позову.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.09.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи наведене, заява позивача від 27.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 в порядку екстериторіальності розглянута відповідачем.

За результатами розгляду заяви позивача від 27.09.2024 ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення від 04.10.2024 №31 про відмову в призначенні пенсії.

За змістом вказаного рішення зазначено, що вік заявника 55 років, страховий стаж особи становить 37 років 07 місяців 00 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 00 років 0 місяців 00 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано весь період трудової діяльності. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано: періоди трудової діяльності, з 07.09.1992 по 30.09.2001, згідно довідки від 05.01.2018 № 128, з 29.03.2006 по 31.07.2006, згідно довідки від 02.05.2023 № 62, оскільки відсутнє доручення на підпис в.о. Генерального директора та довідки не відповідають додатку №5 Порядку №637. Враховуючи вищевикладене гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-VІ у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погодившись з рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок (абзац 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (абзац 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладено, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а тощо.

У даній справі спірним є питання щодо наявності у позивача пільгового стажу в розмірі 12 років 6 місяців, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Як слідує зі змісту спірного рішення, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 стала недостатність пільгового стажу, визначеного законом.

До матеріалів справи надано копію трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 14.09.1992, відповідно до якої позивач у період з 07.09.1992 по 27.03.2006 працював у Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер» та у період з 29.03.2006 по 31.07.2006 працював у Відкритому акціонерному товаристві «Запорожкокс» на посаді слюсаря з контрольно-вимірюваних приладів та автоматики.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 05.01.2018 №128, виданої Запорізьким державним підприємством «Кремнійполімер», яка була долучена до заяви про призначення пенсії та надана до суду, позивач працював повний робочий день на ЗДП «Кремнійполімер»

за період з 07.09.1992 по 22.07.1996 (зараховано до Списку №2), з 23.07.1996 по 30.09.2001 (зараховано до Списку №2) виконував роботу по ремонту, профілактиці, обслуговуванні контрольно-вимірювальних приладів у виробництвах перелічених у Списку №2 за посадою слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики, що передбачена Списком №2, розділ Х, підрозділ 3, код КП 2110А000А.-2110А030-17531, підстава Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, Постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994. За період 07.09.1992 по 22.07.1996 03 р. 10 місяців 15 днів зараховано до Списку №2, за період 23.07.1996 по 30.09.2001 05 р. 02 місяців 07 днів зараховано до Списку №2.

за період з 01.10.2001 по 27.03.2006 (зараховано до Списку№2) виконував роботу по ремонту, профілактиці, обслуговуванні контрольно-вимірювальних приладів у виробництвах перелічених у Списку №2 за посадою слюсар з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики, що передбачена Списком №2, розділ Х, підрозділ 3, код КП 2110А000А.-2110А030-17531, позиція 10А.3 підстава Постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003. За період з 01.10.2001 по 27.03.2006 04 р. 05 місяців 26 днів зараховано до Списку №2.

Підстави для видачі: штатний розклад, особиста справа, особиста картка Т-2, відомості про зарплату, технологічний процес, ЄТКД, результати атестації робочих місць на підприємстві та ін.

Також, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 02.05.2023 №62, виданої Приватним акціонерним товариством «Запоріжкокс» яка також була долучена до заяви про призначення пенсії та надана до суду, позивач працював повний робочий день в ПРАТ «Запоріжкокс», виконував роботу у виробництві коксопродуктів з 29.03.2006 по 31.07.2006 4 місяці 3 дні за професією слюсар контрольно-вимірювальних приладів та автоматики енергетичного цеху, що передбачено Списком №2 розділ ІV, позиція 4а, постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Підстави для видачі особова картка, штатний розклад, відомості на заробітну плату, наказ про результати атестації робочих місць №191 від 12.11.2002.

Так, зазначені довідки містить усі необхідні відомості, визначені Порядком №637.

Крім того, слід також зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку № 442 та пп. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку 1 або Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

На переконання суду, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом, не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідний правозастосовний підхід є усталеним у національній судовій практиці у відповідній сфері правовідносин та відображений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, а також постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а.

Крім того, у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах позивача, пенсійний орган мав право на реалізацію повноважень, наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.

Позивач надавав до органу ПФУ уточнюючі довідки про пільговий характер роботи у Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер» у період з 07.09.1992 по 27.03.2006 та у Відкритому акціонерному товаристві «Запорожкокс» у період з 29.03.2006 по 31.07.2006, які підтверджують наявність у нього пільгового стажу. При цьому, недоліки та неточності у поданих позивачем уточнюючих довідках не можуть впливати на право позивача на пенсійне забезпечення, оскільки відповідальним за зміст відповідних довідок та правильність їх складення є роботодавець, а не пенсіонер, отже позивач не може зазнавати негативних наслідків у вигляді відмови у врахуванні відповідних періодів роботи до пільгового стажу, якщо складені роботодавцем довідки мають недоліки.

Щодо посилання на невідповідність довідки додатку 5 Постанови №637, суд зауважує, що відповідачами не було надано належних обґрунтувань з цього приводу та не зазначено, у чому саме наявна невідповідність.

При цьому, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі № 607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі № 750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 229/1905/17 та від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Отже, суд вважає, що спірні періоди роботи позивача з 07.09.1992 по 27.03.2006 у Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер» та з 29.03.2006 по 31.07.2006 у Відкритому акціонерному товаристві «Запорожкокс» підлягали зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2, а відмова в їх врахуванні є протиправною.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення від 04.10.2024 №31 прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), наведені у таких рішеннях підстави не зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи є необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про їх невідповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вказує на їх протиправність та є підставою для скасування спірних рішень.

При цьому, наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 безпідставно не зарахований період роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 у Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер» згідно з довідкою від 05.01.2018 №128 та з 29.03.2006 по 31.07.2006 у Відкритому акціонерному товаристві «Запорожкокс» згідно з довідкою від 02.05.2023 №62.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 75 рішення від квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) зазначив, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За встановленими обставинами справи, на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач мав необхідний страховий стаж, а його пільговий стаж, підтверджений відомостями трудової книжки та довідками про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №128 від 05.01.2018 та №62 від 02.05.2023, виданими роботодавцями, безпідставно не врахований відповідачем, становив більше 12 років 6 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до умов призначення пенсії, встановлених п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.

Враховуючи наведене, у даному випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2 не потребує встановлення додаткових обставин чи дослідження будь-яких документів, що відноситься до повноважень пенсійного органу, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання органу Пенсійного фонду призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці.

При цьому, необхідно врахувати, що з урахуванням положень частині 1 статті 45 Закону №1058-IV, пенсія позивачу підлягає призначенню з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 06.09.2024, оскільки позивач звернувся за пенсією не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, і за наслідками розгляду такої заяви позивача було безпідставно відмовлено в призначенні пенсії.

Відповідний обов`язок щодо призначення пенсії необхідно покласти на орган Пенсійного фонду, який був компетентним щодо вирішення відповідного питання за принципом екстериторіальності у відповідності до Порядку №22-1 ГУ ПФУ в Житомирській області.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем обґрунтовані судові витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04 жовтня 2024 року №31 про відмову в призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду зави ОСОБА_1 від 27 вересня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 07.09.1992 по 27.03.2006 у Запорізькому державному підприємстві «Кремнійполімер» згідно з довідкою від 05.01.2018 №128 та з 29.03.2006 по 31.07.2006 у Відкритому акціонерному товаристві «Запорожкокс» згідно з довідкою від 02.05.2023 №62.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 06.09.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, місцезнаходження: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, .

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 11.02.2025

Суддя М.О. Семененко