Справа № 580/3452/22
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року справа № 580/3452/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Дяченка О.В. від імені ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 27.09.2021, грошової компенсації за невикористані дні відпустки йому, як учаснику бойових дій, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення з 30.01.2020 до 27.09.2021 грошової компенсації за невикористані дні відпустки йому, як учаснику бойових дій, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого вказаним вище Законом, станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою від 05.11.2024 Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року №580/3452/22 скасував, а справу направив на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

03.12.2024 адміністративну справу прийнято до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначине підготовче судове засідання у справі на 11.12.2024, відкладене на 24.12.2024, 08.01.2025-закрите підготовче судове засідання, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 28.01.2025-відкладене на 07.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що у період проходження ним військової служби відповідач обчислив та виплатив грошове забезпечення за період з 30 січня 2020 року до 27 вересня 2021 року (грошову компенсацію за невикористані дні відпустки йому, як учаснику бойових дій) без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом №294-IX станом на 01 січня 2020 року.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив. У разі не надання Відповідно до ч. 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

12.02.2024 вх. 58520/24 надав до суду заяву з доказами на підтвердження проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_1 та довідку про нараховані щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення.

Сторони надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі (09.12.2024 вх. 57767/24, 24.12.2024 вх. 60345).

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 28 вересня 2017 року зараховано до списків особового складу Військової частини та на всі види забезпечення, встановлено посадовий оклад 450,00 грн на місяць, зобов`язано виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Згідно з посвідченням від 28 листопада 2019 року серії НОМЕР_2 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2021 року №196 позивача з 27 вересня 2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Визначено виплатити:

- до 27 вересня 2021 року за старанність, розумну ініціативу, сумлінне виконання службових обов`язків та за особистий внесок у загальні результати служби премію від посадового окладу в розмірі 140%;

- надбавку за особливості проходження служби (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) в розмірі 65%;

- грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік в сумі 10541,70 грн;

- грошову компенсацію за невикористані 42 дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки;

- грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 17215,53 грн.

11 жовтня 2021 року позивач звертався до відповідача заявою, в якій, серед іншого, просив:

- нарахувати та вплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 11 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року;

- провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01 березня 2018 року до 27 вересня 2021 року;

- надати інформацію про розмір посадового окладу станом на 01 січня 2008 року, 01 лютого 2018 року, 01 березня 2018 року за кожною посадою, на якій він проходив службу у період з 11 грудня 2017 року до 27 вересня 2021 року;

- вказати місяці для обчислення індексу споживчих цін (базові місяці) та щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 11 грудня 2017 року до 27 вересня 2021 року.

Не отримавши відповіді на заяву та не погодившись із розміром отриманого грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Спірні правовідносини виникли стосовно нездійснення виплат в період з 30 січня 2020 року до 27 вересня 2021 року військовослужбовцю в належному розмірі грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, а саме - без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом №294-IX.

Постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі постанова №103), якою внесено зміни до постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14» (пункт 6 постанови №103).

Постанова №103 набула чинності 24 лютого 2018 року.

Отже, на момент набрання чинності постановою №704 (01 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, згідно з пунктом 6 постанови №103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Водночас, текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до постанови №704 - у зв`язку з прийняттям постанови №103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 постанови №704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 постанови №103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року №1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 року №1644 і від 30 серпня 2017 року №704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до постанови №704 в новій редакції, а саме: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до постанови №704.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Відтак, з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 постанови №704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 постанови №103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови №704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 постанови №704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.

В цій справі позивач оспорює правомірність нарахування і виплати йому грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року до 27 вересня 2021 року (дата виключення його зі списків особового складу військової частини).

Іншими словами, позивач, апелюючи до дати ухвалення судового рішення - 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, доводить, що з цієї дати його посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу має визначатися - за правилами пункту 4 постанови №704 - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (у випадку з позивачем - на 01 січня 2020 і 2021 року відповідно), а не «на 01 січня 2018 року» (протягом спірного періоду, як було чи могло б бути згідно з пунктом 6 постанови №103, якби не судове рішення у справі №826/6453/18) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови №704.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 вказав, що зазначення у пункті 4 постанови №704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом №2262-ХІІ.

Разом з цим, суд зазначає, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому суд зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14 листопада 2019 року №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №294-IX) та Закон №1082-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Так, частина третя статті 1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2024 року у справі №240/16735/21.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи те, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно з якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування норм права у подібних правовідносинах:

- з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; .

- встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Аналогічний правовий висновок застосовано Верховним Судом у постановах від 31 серпня 2022 року у справі №120/8603/21-а, від 16 листопада 2022 року у справі №120/648/22-а, від 04 січня 2023 року у справі №640/17686/21, від 10 січня 2023 року у справі №440/1185/21.

З матеріалів справи вбачається, що розмір посадового позивача за період 01.02.2020 по 27.09.2021 розрахований з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 (довідка про нараховані щомісячні основні, додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення від 07.12.2024 №901/3/1910).

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 є неправомірними.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, суд дійшов висновку, про обгрунтованість позовних вимог, що належить задовольнити, шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу вказаних грошових виплат з урахуванням вже виплачених сум.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Таким чином, перевіривши доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, тоді як інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 27.09.2021, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 27.09.2021, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Рішення складене та підписане 07.02.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО