Справа № 260/3149/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 260/3149/24 пров. № А/857/18611/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі №260/3149/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, -

суддя у І інстанції Дору Ю.Ю.,

дата ухвалення рішення 03.07.2024,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення не зазначена, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі апелянт, відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), у якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо неврахування постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною», при обчисленні ОСОБА_1 розміру надбавки, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-111 від 01.06.2000 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити з 01.09.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-111 від 01.06.2000, виходячи з розрахунку 70% від надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік ОСОБА_2 , відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» та з урахуванням раніше виплачених сум. Звільнити позивача від сплати судового збору.

В обґрунтування позову вказує про те, що з огляду на те, що померлому чоловіку позивачки Постановою №1309 було передбачено доплату до надбавки за особливі заслуги перед Україною, встановленої Законом №1767-ІІІ, для того, щоб розмір такої становив 10000 грн, то відповідно, ОСОБА_1 , як непрацездатний член сім`ї померлого ОСОБА_2 , повинна отримувати пенсію із врахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною, визначеної як 70% від надбавки, яка належала її померлому чоловіку.

При цьому, оскільки Постанова №1309 мала метою встановлення розміру надбавки за особливі заслуги перед Україною, що виплачується, зокрема, повним кавалерам ордена Трудової Слави до їхньої пенсії, відповідно до Закону №1767-ІІІ в сумі 10000 грн, саме з цієї суми необхідно обчислювати 70%.

Всупереч вимогам закону розмір надбавки, що нараховано ОСОБА_1 за особливі заслуги перед Україною померлого чоловіка у розмірі 380,12 грн, обчислений як 23% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. З огляду на приписи чинного законодавства розмір належної позивачці надбавки за особливі заслуги перед Україною потрібно обчислювати виходячи із 70% від 10000,00 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі №260/3149/24 позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо неврахування постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» при обчисленні ОСОБА_1 розміру надбавки, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III від 01.06.2000; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити з 01.04.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III від 01.06.2000, виходячи з розрахунку 70% від надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік ОСОБА_2 , відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» та з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні адміністративного позову у частині решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що чоловіка позивача ОСОБА_2 нагороджено орденом Трудової слави ІІІ ступеня згідно з орденською книжкою серії НОМЕР_1 від 02.06.1986. Тобто позивач, як непрацездатний член сім`ї померлого чоловіка, нагородженого орденом Трудової слави, має право на встановлення надбавки до пенсії у розмірі 70% надбавки до пенсії померлого годувальника.

Своєю чергою, апелянт повідомляє, що чоловіку позивача який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено доплати, передбаченої постановою 1309 від 02.12.2009 до надбавки за особливі заслуги перед Україною, встановленої Законом №1767-ІІІ, для того, щоб розмір акої становив 10000,00 грн, тому позивач, як непрацездатний член сім`ї померлого ОСОБА_2 не має права на отримання саме доплати до надбавки для того, щоб розмір зазначеної надбавки становив 10000,00 грн.

При цьому, постановою №1309 було передбачено доплати до надбавки Героям України, Героям Соціалістичної праці, Героям радянського Союзу, повним кавалерам ордена Трудової Слави, повним кавалерам ордена Слави, особам, нагородженим чотирма і більше медалями «За відвагу», проте не передбачено встановлення саме доплати до надбавки непрацездатним членам сім`ї померлого.

Також апелянт вказує, що під час розгляду та вирішення наявного спору судом першої інстанції зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити з 01.04.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 , з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», виходячи з розрахунку 70% від надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік ОСОБА_2 , відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309, фактично передрав на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду.

Крім того, судом першої інстанції не застосовано до наявного спору строків позовної давності, визначених ст. 122 КАС України.

Апелянт просив скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у цій справі та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Серед іншого, позивач, з додатковим обґрунтуванням, вказала, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що померлому чоловіку позивача постановою №1309 від 02.12.2009 було передбачено доплату до надбавки за особливі заслуги перед Україною, встановленої Законом №1767-III, для того, щоб розмір такої становив 10000 гривень. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка, як непрацездатний член сім`ї померлого ОСОБА_2 повинна отримувати пенсію з врахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною, визначеної як 70% від надбавки, яка належала її померлому чоловіку.

Дії відповідача щодо неправильного обчислення позивачу розміру надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік, зокрема неврахування Постанови №1309, є протиправними.

Оскільки судом встановлено, що з відповідними документами на підтвердження права позивачки на доплату надбавки в належному розмірі остання звернулася після отримання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2023 по справі №308/620/23, а саме 22.03.2023 року та відповідний перерахунок здійснено відповідачем з 01.04.2023 року, відтак порушене право позивачки підлягає захисту саме з цієї дати.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити з 01.04.2023 року перерахунок та виплату пенсії позивачці, з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III від 01.06.2000, виходячи з розрахунку 70% від надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік ОСОБА_2 , відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» та з урахуванням раніше виплачених сум.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

Чоловік позивачки ОСОБА_2 був нагороджений орденом «Трудової слави ІІІ ступеня» №580596 від 22.05.1986, що не заперечується сторонами.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 звернулася із заявою щодо перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною ОСОБА_1 за померлого годувальника ОСОБА_2 .

За результатами розгляду її заяви від Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) прийнято Рішення про відмову в перерахунку пенсії від 30.09.2022 №21 у зв`язку з розбіжностями у поданих документах

В подальшому, ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , Орденської книжки від 02.06.1986 ( НОМЕР_1 ), що видана на особу, відомості відносно якої вказані російською мовою.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2023 по справі №308/620/23, яке набрало законної сили 14.03.2023 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день його смерті Орденської книжки серії НОМЕР_1 від 02.06.1986.

Як слідує, з листа-відповіді відповідача від 29.03.2024 наданого на адвокатський запит відповідач вказує, що згідно заяви заявниці з 01.04.2023 року отримує надбавку до пенсії за особливі заслуги перед Україною 70 відсотків від розміру надбавки до пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 .

Згідно розрахунку пенсійної виплати ОСОБА_1 , надбавка за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника розрахована відповідачем у розмірі 380,12 грн (70%, 23% від 2361 грн.) (а.с.22).

Не погоджуючись з розміром встановленої надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника ОСОБА_2 , вважаючи, що така повинна бути обрахована з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною», позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною передбачено Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III від 01 червня 2000 року (далі, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин Закон №1767-III).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону №1767-III пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються громадянам України: Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, особам, нагородженим орденом Леніна, орденом Слави трьох ступенів, орденом Трудової Слави трьох ступенів, чотирма і більше медалями «За відвагу», чотирма і більше орденами України та колишнього Союзу РСР, повним кавалерам ордена «За службу Родине в Вооруженных Силах СССР», особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР «народний».

Абзацом 2 частини 1 статті 5 Закону №1767-III передбачено, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність: від 35 до 40 відсотків особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №1767-III у разі смерті особи, яка мала право на пенсію за особливі заслуги відповідно до статті 1 цього Закону, непрацездатні члени сім`ї померлого, зазначені в статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника), мають право на встановлення надбавки до пенсії у таких розмірах: за наявності одного непрацездатного члена сім`ї - 70 відсотків, двох і більше - 90 відсотків надбавки до пенсії померлого годувальника або надбавки до пенсії, що могла бути йому встановлена.

02 грудня 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» (далі Постанова №1309), пунктом 1 якої установлено, що з 01 грудня 2009 року Героям України, Героям Соціалістичної Праці, Героям Радянського Союзу, повним кавалерам ордена Трудової Слави, повним кавалерам ордена Слави, особам, нагородженим чотирма і більше медалями «За відвагу» доплату до надбавки, яка встановлюється до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» або статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», для того, щоб розмір зазначеної надбавки становив 10000 грн.

Доплата виплачується, якщо розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, установлених законодавством), не досягає максимального розміру пенсії, визначеного частиною третьою статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і після встановлення доплати сума таких виплат не повинна перевищувати вказаного розміру.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у Постанові №1309 чітко вказано мету доплати, встановленої цією Постановою: «…для того, щоб розмір зазначеної надбавки становив 10000 грн».

Як вірно встановив суд першої інстанції, покійний чоловік позивача ОСОБА_2 нагороджений орденом Трудової слави ІІІ ступеня згідно орденської книжки серії НОМЕР_1 від 02.06.1986. ОСОБА_1 , як непрацездатний член сім`ї померлого чоловіка, нагородженого орденом ОСОБА_4 , має право на встановлення надбавки до пенсії у розмірі 70 відсотків надбавки до пенсії померлого годувальника, що також не заперечується відповідачем.

У зв`язку з встановленням розміру надбавки за особливі заслуги перед Україною, що виплачується, зокрема, до пенсії 10000,00 грн, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність обчислення 70% відсотків надбавки до пенсії померлого годувальника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , саме з цієї суми.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що надбавка за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника розрахована відповідачем у розмірі 380,12 грн (70%,23% від 2361 грн.), а тому дії відповідача щодо неправильного обчислення позивачу розміру надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік, зокрема неврахування Постанови №1309, є протиправними та базуюься на помилковому тлумаченні вказаних вище правових норм.

Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника про те, що доплата до надбавки є самостійною виплатою, з огляду на те, що така має метою фіксацію конкретного розміру відповідної надбавки 10000,00 грн.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо неврахування постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2009 року №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною», при обчисленні ОСОБА_1 розміру надбавки, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III від 01 червня 2000 року є протиправними.

Щодо доводів про незастосування судом першої інстанції строків звернення до суду із позовом відповідно до ст. 122 КАС України, то колегія суддів зауважує, що таке питання досліджено судом першої інстанції в ухвалі від 03.07.2024, якою відповідачу відмовлено у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Про порушення свої прав позивач дізналася з листа відповідача від 29.03.2024 про відмову у перерахунку пенсії, а до суду звернулася із цим позовом 01.05.2024.

У розрізі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає покликання скаржника на пропуск позивачем строку на звернення до суду з цим позовом неприйнятними, оскільки не існує строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, тому шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України не підлягає застосуванню.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції, що оскільки з відповідними документами на підтвердження права позивачки на доплату надбавки в належному розмірі остання звернулася після отримання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2023 по справі №308/620/23, а саме 22.03.2023 та відповідний перерахунок здійснено відповідачем з 01.04.2023 року, тому порушене право позивачки підлягає захисту саме з цієї дати.

Крім того, обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити з 01.04.2023 року перерахунок та виплату пенсії позивачці, з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною померлого годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» №1767-III від 01.06.2000, виходячи з розрахунку 70% від надбавки за особливі заслуги перед Україною, яку отримував її померлий чоловік ОСОБА_2 , відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.2009 №1309 «Про встановлення доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною» та з урахуванням раніше виплачених сум, відповідає завданню адміністративного судочинства визначеного ч. 1 ст. 2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі №260/3149/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк