Справа № 340/8402/24
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8402/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення №83 від 05 грудня 2024 року Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області (), сформоване в Централізованій підсистемі Призначення та виплата пенсій ІКІС ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у переведенні на пенсію у відповідності до статті 37 Закону Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області () зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 29 червня 1990 року по 10 лютого 2015 року та здійснити переведення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ відповідно до оновлених довідок №112, №113 про складові заробітної плати з 28 листопада 2024 року та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 28.11.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перехід із пенсії за віком на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу». Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області №83 від 05 грудня 2024 року позивачу відмовлено у переході на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу», підставою відмови зазначено те, що станом на 01.05.2016 стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад держаних службовців у позивача відсутній. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправним та таким, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( відповідач 1) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується із заявленими вимогами (а.с.96-98). Представник відповідача вказує, що позивач звернулась до територіального управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом відповідно Закону України "Про державну службу". До заяви додані паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка НОМЕР_2 від 05.06.1978 року, довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 113 від 26.11.2024 р. та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 112 від 26.11.2024 р., які видані Державною податковою службою України Головним управлінням державної податкової служби у Кіровоградській області. Станом на 01.05.2016 р. визначений законодавством стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців у позивача відсутній. Враховуючи викладене управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ( відповідач 2) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується із заявленими вимогами (а.с.29-34). Представник відповідача вказує, що у справі, що розглядається, позовні вимоги заявлено до відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, оскільки Головним управлінням не приймалось рішення від 05.12.2024 за №83 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.07.2016.

28.11.2024 позивач звернулася із заявою № 1367 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» ( а.с.50).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до принципу екстериторіальності, прийнято рішення від 05.12.2024 за №83 про відмову у переведенні та здійснення перерахунку пенсії ( а.с.99).

Відмова обґрунтована тим, що Законом України від 04.12.1990 р № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» було передбачено, що рада Міністрів - Української РСР встановлює для: працівників державних податкових інспекцій персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. Подальшими редакціями цього закону передбачено, що службовим особам держаних інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09. 1997 р, № 503-р. « Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій, до відповідних категорій посад державних службовців» було віднесено до 4-7 категорій посад державних службовців відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях. Однак, дана норма втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.072016 №465 «Про внесенні змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

Відтак, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Періоди роботи працівників місцевих державних податкових адміністрацій на посадах, в період перебування на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН - НОМЕР_1 ), 28.11.2024 року звернулася із заявою щодо проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом відповідно до Закону «Про державну службу».

До заяви були додані наступні документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка НОМЕР_2 від 05.06.1978 року, довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 113 від 24.11.2024 р. та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №112 від 26.11.2024.

Аналіз наданих документів показав, що станом на 01.05.2016 стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців у заявниці відсутній.

Вважаючи вказане рішення протиправним позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. №889-VIII (далі за текстом Закон №889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 10 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 визначено, що Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З огляду на ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ (далі за текстом Закон №3723-ХІІ), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Із аналізу зазначених норм, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №№3723-ХІІ після 01.05.2016 р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Судом встановлено, що підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є те, що періоди робота посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Частиною 2 статті 1 Закону №889 встановлено, що державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону №889 окремі особливості проходження державної служби в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, їх територіальних органах визначаються Митним кодексом України та Податковим кодексом України.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до п.342.5 ст.342 Податкового кодексу України посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з п.342.6 ст.342 Податкового кодексу України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

У розумінні пп.4.1.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з п.8 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Частинами 1, 2 статті 1 Закону №3723-ХІІ визначено, що державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Частиною 2 статті 25 Закону №3723-ХІІ установлено такі категорії посад державних службовців: перша категорія посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади; четверта категорія посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п`ята категорія посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Згідно з ч.3 ст.25 Закону №3723-ХІІ віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 р. №680 затверджено співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями та іншими спеціальними званнями, у тому числі між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників органів державної податкової служби.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 р. №306 затверджено співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями, у тому числі між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів; між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб податкових органів.

Суд враховує, що Верховний Суд України у постанові від 08.10.2013 р. у справі №21-275а13 сформулював правовий висновок відповідно до якого, аналіз положень статті 37 Закону №3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області №83 від 05 грудня 2024 року винесено необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим є передчасним висновок про відсутність у позивача стажу роботи на посадах державної служби та, як наслідок, відсутність права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області від №83 від 05 грудня 2024 року, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області () зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 29 червня 1990 року по 10 лютого 2015 року та здійснити переведення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно зі статтею 37 Закону Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ відповідно до оновлених довідок №112, №113 про складові заробітної плати з 28 листопада 2024 року та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою ПФУ України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок №22-1).

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у які не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області безпідставно, внаслідок помилкового тлумачення норм чинного законодавства, встановлено відсутність у позивача стажу державної служби, у зв`язку з чим зроблено передчасний висновок щодо відсутності у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 28 листопада 2024 року щодо переходу із пенсії за віком на пенсію державного службовця, згідно із Законом України «Про державну службу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В силу викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с.17), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким прийнято протиправне рішення.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення №83 від 05 грудня 2024 року Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області, сформоване в Централізованій підсистемі Призначення та виплата пенсій ІКІС ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію у відповідності до статті 37 Закону Про державну службу від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 листопада 2024 року про перехід на пенсію за іншим Законом України «Про державну службу» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН