Справа № 240/11103/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11103/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

11 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмежень застосованих до ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області період роботи в зоні безумовного (обов`язкового) відселення ОСОБА_1 з 26.04.1986 до 19.04.1994 зарахувати у потрійному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (2 категорія), перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, постійно проживала та працювала в зоні посиленого радіоекологічного контролю. В січні 2022 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак відповідач відмовив у перерахунку пенсії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

29 листопада 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що зарахування періоду роботи або проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення в кратному обчисленні чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (2 категорія), що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Житомирській області та отримує пенсію за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до положень Закону №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ГУ ПФУ в Житомирській області листом №2473-23/Г-02/8-0600/22 від 31.01.2022 повідомило ОСОБА_1 про відмову у перерахунку пенсії. При цьому вказало, що зарахування періоду роботи або проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення в кратному обчисленні чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з положенням статті 56 Закону України №796-ХІІ час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року№1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 N1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Положеннями пункту 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Спірним питанням у даній справі є наявність правових підстав для врахування періоду роботи позивача з 14.02.1986 по 19.04.1994 у сільській раді с. Виступовичі Овруцького району Житомирської області до страхового стажу у потрійному розмірі як періоду роботи у зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями статті 56 Закону України №796-XII передбачено можливість врахування до стажу роботи у потрійному розмірі час роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження.

Питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність в цих зонах визначені Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи». Закон закріплює і гарантує забезпечення режиму використання та охорони вказаних територій з метою зменшення дії радіоактивного опромінення на здоров`я людини та на екологічні системи.

Приписами статті 2 цього Закону передбачено, що залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення затверджено постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106.

До позовної заяви позивачем додано документи на підтвердження права зарахування стажу роботи у потрійному розмірі: копію посвідчення серія НОМЕР_1 (категорія 2), що підтверджує право позивача на пільги і компенсації, встановлені Законом України від "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", копію посвідчення ветерана праці серія НОМЕР_2 , копію пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 , копію трудової книжки серії НОМЕР_4 , довідку №27/1101 від 24.07.2007 про період проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення (с. Виступовичі Овруцького району Житомирської області).

Відповідно до статті 11 Закону України №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, евакуювані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення.

Посвідченням серії серія НОМЕР_1 від 04.03.1993 підтверджено, що позивач є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до наданих позивачем документів, зокрема копії трудової книжки серії НОМЕР_4 , у період з 14.02.1986 по 06.01.1995 позивач працював у Виступовицькій сільській раді, яка у наведений період розташовувалася у с.Виступовичі Овруцького району Житомирської області.

Крім того, до матеріалів справи позивачем долучено копію довідки Овруцької райдержадміністрації №27/1101 від 24.07.2007, що підтверджує факт проживання ОСОБА_1 з моменту аварії по 18.04.1994 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення: с. Виступовичі Овруцького району Житомирської області.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ РСР від 23.07.1991 №106, село Виступовичі Овруцького району Житомирської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення та не входить до зони відчуження. Водночас, до стажу у пільговому розмірі зараховується час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження.

Положеннями підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1 передбачено підтвердження особливого статусу участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довідкою військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідкою архівної установи, або іншими первинними документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Будь-які докази, які б містили інформацію щодо періоду перебування позивача в зоні відчуження, у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи зазначене вище в сукупності колегія суддів погоджується з позицією суд першої інстанції про те, що не відповідають нормам чинного законодавства посилання позивача на те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та час роботи позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення достатньо для перерахунку пенсії. У даному випадку встановлення періоду участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та період перебування в зоні відчуження є обов`язковим.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.