Справа № 300/952/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2025 року

м. Київ

справа №300/952/24

адміністративне провадження №К/990/23/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович, на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі №300/952/24 за адміністративним позовм ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович, до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про мобілізацію ОСОБА_1 від 16 січня 2024 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 24 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у цій справі та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович, на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі №300/952/24 залишено без руху із встановленням строку на усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України; 2) копії уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог цієї ухвали, представником позивача подано уточнену касаційну скаргу, у якій він, в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано статтю 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у справах №523/4930/15-а, №732/48/15 та №6-26цс14, у яких вказано, що застосуванню підлягає норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної процесуальної дії.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких має місце однакове правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми під час касаційного розгляду конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Суд зауважує, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в мотивувальній частині постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Отже, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі з подібними правовідносинами.

Однак, у вказаних скаржником постановах Верховного Суду, які, на думку заявника, не було застосовано судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення, взагалі не застосовувалась стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому лише посилання на правові позицію Верховного Суду у справах №523/4930/15-а, №732/48/15 та №6-26цс14 щодо указаної норми є формальним.

Суд зауважує, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано наявності правових підстав для оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Таким чином, скаржнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій в частині посилання на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України.

Згідно частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, Суд вважає за належне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у цій ухвалі, шляхом подання до Верховного Суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України; 2) копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 121, 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саюк Назар Володимирович, строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду