Справа № 580/4616/24
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4616/24 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 13.03.2024 №3886-2543/К-02/8-2300/24 щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 06.05.2004 по 15.04.2022 коли вона працювала у комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення, до стажу роботи у подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 періоду роботи з 06.05.2004 по 15.04.2022 коли вона працювала у комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення до стажу роботи у подвійному розмірі та перерахувати пенсію з 13.02.2024.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачкою було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком № 2 зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з даними трудової книжки НОМЕР_1 від 02.03.1988 позивач з 06.05.2004 працює у комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення (запис № 14).

У лютому 2024 року позивач звернулась до Головного управління із заявою від 13.02.2024, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням при її обчисленні періодів роботи з 06.05.2004 по 15.04.2022 у подвійному розмірі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 13.03.2024 № 3886-2543/К-02/8-2300/24 відмовило позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи у подвійному розмірі, посилаючись на те, що згідно із ст. 60 Закону № 1788-ХІІ, відповідно до якого обчислюють стаж до 01.01.2004, робота в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Оскільки в інфекційному відділенні комунального некомерційного підприємства «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» на посаді молодшої медичної сестри позивач працювала з 06.05.2004, страховий стаж для обчислення розміру пенсії зараховано в одинарному розмірі.

Не погодившись з діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі спірного періоду роботи, позивач в особі свого представника звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Стаття 8 Закону №1058-IV передбачає право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно приписів ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004.

До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII).

Так, відповідно до ст. 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із записів копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 остання працює у комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» з 06.05.2004 на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення.

Суд зазначає, що відповідач не заперечує факт роботи позивача в комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» у спірний період на вказаній посаді.

Разом з тим, відповідач відмовив проводити обчислення стажу позивача в подвійному розмірі після 01.01.2004, посилаючись на те, що таке обчислення не передбачено ст. 24 Закону № 1058-IV.

Суд звертає увагу, що у постанові від 03.11.2021 по справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення», вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи в комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» з 06.05.2004 по 15.04.2022 на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення, оскільки ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а положення ст. 24 Закону №1058-IV не скасовують та не зупиняють її дію.

Таким чином, робота позивачки у спірний період на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення, дає їй право на перерахунок пенсії із зарахуванням стажу спірних періодів роботи у подвійному розмірі, а дії відповідача, що полягають у нездійсненні такого перерахунку, є протиправними.

Беручи до уваги вищевикладене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 06.05.2004 по 15.04.2022 у комунальному некомерційному підприємстві «Катеринопільська багатопрофільна лікарня» на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення до стажу роботи у подвійному розмірі та перерахувати пенсію є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк