Справа № 400/10153/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/10153/24

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

Дата і місце ухвалення 15.11.2024р., м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 з незаконної мобілізації позивача та незвільнення його з військової служби після смерті неповнорідного брата ОСОБА_2 під час безпосередньої участі та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Миколаївського окружного адміністративного суду: позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі №400/10153/24 в частині позовних вимог визнання неправомірної бездіяльності відповідачів з мобілізації ОСОБА_1 , в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції невірно встановив предмет його позову, визначивши про порушення ним строку звернення до суду з вимогами, пов`язаними з призовом на військову службу під час мобілізації, тоді як предметом його позову є поновлення права на звільнення з військової служби відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Апелянт посилався на те, що ним відповідно до положень ст. 172 КАС України були заявлені похідні вимоги щодо неправомірних дій відповідачів по його мобілізації та виготовленні з порушенням чинного законодавства військового квитка.

Також апелянт посилався на те, що у поданій на виконання ухвали суду від 29.10.2024 року позовній заяві ним зазначені відомості, передбачені п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, щодо наявності/відсутності у учасників справи офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти, а тому, на думку позивача, посилання в оскаржуваній ухвалі на неусунення цих недоліків є хибним.

Апелянт також не погодився з твердженням суду першої інстанції про недотримання ним при поданні позовної заяви вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в частині подання до суду не засвідчених належним чином копій документів. Позивач посилався на те, що згідно ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» та Інструкції з діловодства, засвідчення копій здійснюється шляхом здійснення напису «Згідно з оригіналом», назви посади особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Зважаючи на зазначене апелянт вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року та направити матеріали справи до суду першої інстанції.

20.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 подав відзив на апеляційну скаргу.

03.02.2025 року військова частина НОМЕР_1 також подала відзив на апеляційну скаргу.

У поданих відзивах відповідачі висловили свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги позивача та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. The United Kingdom»), заява № 4451/70, § 38; «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), заява № 28249/95, § 53; «Мушта проти України» («Mushta v. Ukraine»), заява № 8863/06, § 37; «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria»), заява № 36760/06, §§ 229230).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює відповідні судові процедури.

Слід зазначити, що право на судовий захист в порядку адміністративного судочинства реалізується особою шляхом подання до суду позовної заяви, вимоги щодо форми та змісту якої встановлені нормами статті 160 КАС.

Так, згідно із частиною першою цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За положеннями ч. 2 ст. 160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 5 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

Згідно частини 6 статті 160 КАС України, якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 9 ст. 160 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Процесуальний наслідок недодержання особою вимог статті 160 КАС при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 169 КАС, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 169 КАС України).

За положеннями частин 3 та 4 статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

У разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві (п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року подана ОСОБА_1 22.10.2024 року позовна заява була залишена без руху з підстав невідповідності її вимогам ст. 160 та ст. 161 КАС України, а саме: пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України через те, що в позовній заяві усі позовні вимоги звернуті одночасно до трьох відповідачів, а не до кожного з них окремо; частини 1 статті 161 КАС України, з огляду на подання копій документів, незасвідчених належним чином; частини 6 статті 160 КАС України у зв`язку із не зазначенням відомостей про представника позивача, передбачених у пункті 2 частини 5 статті 160 КАС України.

Крім того суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху вказав на те, що позовна заява в частині позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідачів з незаконної мобілізації позивача подана ним після закінчення строків, установлених законом, а саме з пропуском місячного строку передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України. Таких висновків суд дійшов з огляду на те, що для звернення до суду у справах щодо призову на військову службу під час мобілізації (прийняття громадян на публічну (військову) службу) строк становить один місяць. В даному випадку судом було встановлено, що відповідно до даних військового квитка позивача він призваний на військову службу за мобілізацією 03.12.2022 року, тоді як позовна заява надіслана до Миколаївського окружного адміністративного суду представником позивача через установу поштового зв`язку 22.10.2024 року.

З огляду на викладене судом було запропоновано позивачу, з метою усунення виявлених недоліків позовної заяви, надати до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву, оформлену відповідно до вимог статей 160, 161 КАС України, а також заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідачів з незаконної мобілізації ОСОБА_1 із зазначенням поважних причин такого пропуску та з наданням доказів у підтвердження поважності цих причин.

На виконання вимог ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року позивач 13.11.2024 року подав до суду першої інстанції позовну заяву.

Повертаючи подану позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не були усунені всі недоліки позовної заяви, які стали підставою для залишення її без руху, і подана уточнена позовна заява також не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не були подані належним чином завірені копії письмових доказів; не зазначені відомості про представника позивача, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України; до уточненої позовної заяви позивач не додав належним чином завірені копії доказів, які були додані до первинної позовної заяви, і які не були належним чином завірені; в уточненій позовній заяві також не вказано відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в учасників справи, як це передбачено пунктом 2 статті 160 КАС України.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що уточнена позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої, частині шостій статті 160 КАС України, частині першій статті 161 КАС України.

Також суд вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання неправомірною бездіяльності відповідачів з незаконної мобілізації позивача. З огляду на зазначене, зважаючи на неподання позивачем заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду, суд, керуючись частиною другою статті 123 КАС України дійшов висновку, що позовна заява в цій частині також підлягає поверненню позивачеві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Як вбачається з позовної заяви, поданої ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року, ним були пред`явлені до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності вказаних суб`єктів владних повноважень щодо незаконної його мобілізації. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем пропущено строк звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки мобілізація позивача відбулась ще 03.12.2022 року.

На пропозицію суду та у відповідності до ч. 1 ст. 123 КАС України позивачем протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху не було подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказанням підстав для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на невиконання позивачем вимог ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року та не подання у визначений судом строк заяви про поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що зазначені вище позовні вимоги є похідними позовними вимогами, а тому підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення.

Згідно п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В даному випадку позивач у поданій позовній заяві, предметом позову у цій справі (основними вимогами) визначив окремо бездіяльність та безконтрольність Міністерства оборони України та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконної його мобілізації, а також бездіяльність військової частини НОМЕР_1 по розгляду його звернень про звільнення з військової служби після смерті його неповнорідного брата.

Всі три вимоги пред`явлені до трьох різних відповідачів є самостійними основними вимогами, оскільки їх вирішення не залежить одна від одної, а тому вони не мають ознак похідних вимог.

Що стосується висновків суду першої інстанції стосовно невідповідності позовної заяви вимогам статей 160 та 161 КАС України, слід зазначити наступне:

Згідно ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 2 статті 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 94 КАС України).

За положеннями частини 5 статті 94 КАС України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачена необхідність засвідчення копій письмових доказів підписом учасника справи, який їх подає, із зазначенням дати такого засвідчення.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду першої інстанції разом із позовною заявою подав копії письмових доказів, на яких містяться відмітки штампів «Копія», «Згідно з оригіналом адвокат Ляшенко М.Д.» та дата « 19 жов 2024».

Копії письмових доказів не містять підпису особи, яка їх засвідчує, як то прямо передбачено положеннями КАС України, що свідчить про недотримання вимог ч. 2 ст. 94 КАС України та ч. 1 ст. 161 КАС України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на положення ДСТУ 4163:2020, які на його думку, не передбачають необхідності проставлення підпису особи, яка засвідчує документ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Таким чином положеннями ДСТУ 4163:2020 також передбачено необхідність при засвідченні копії документа проставляти підпис особи, яка засвідчує копію.

В даному випадку подані до суду письмові докази не засвідчені належним чином та не містять підпису особи, яка їх засвідчила.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями частини 5 статті 94 КАС України саме на учасника справи покладено обов`язок підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В даному випадку копії подані до суду письмові докази були засвідчені адвокатом Ляшенком М.Д., тоді як позовна заява була подана безпосередньо ОСОБА_1 . В свою чергу позовна заява не містить відомостей про представника позивача адвоката Ляшенком М.Д.

Враховуючи зазначене висновок суду першої інстанції про недотримання позивачем при поданні позовної заяви вимог ч. 1 ст. 161 КАС України є обґрунтованим. Вказані недоліки не були усунуті позивачем при поданні виправленої позовної заяви на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року.

Також слід зазначити, що за положеннями пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються, зокрема: адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Таким чином нормами КАС України передбачена необхідність зазначення в позовній заяві як відомостей про електронну адресу учасників справи, так і відомостей про наявність або відсутність у них електронного кабінету.

Подана позивачем позовна заява містить відомості про наявність та відсутність адреси електронної пошти відповідачів, однак відомостей про наявність чи відсутність електронних кабінетів позовна заява не містить взагалі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказаний недолік позовної заяви, з урахуванням наявності відомостей про електронні адреси відповідачів, сам по собі не є настільки суттєвим, однак з огляду на встановлення інших недоліків позовної заяви, які свідчать про недотримання позивачем вимог щодо оформлення позовної заяви та перешкоджають прийняттю її до розгляду, а також неусунення таких недоліків на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в силу ч. 8 ст. 169 КАС повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, що було роз`яснено позивачеві судом першої інстанції.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова