Справа № 751/11463/24
Суддя: Лібстер А. С.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Лібстера А.С.

секретар судового засідання Рак Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови серії ЕНА №3638553 від 10.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що згідно з постановою, 10.12.2024 о 15 год. 05 хв., на дорозі Н28 22 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом OPEL VECTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , керував засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР - порушення правил користування ременями безпеки, чим порушив ч. 5 ст. 121 КУпАП. і притягається до відповідальності у виді штрафу 510 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 10.12.2024, після зупинки його автомобіля, він відстебнув ремінь безпеки для того, щоб дістати посвідчення водія. Коли підійшов поліцейський він оголосив, що у нього не ввімкнуті денні ходові вогні, при цьому не довівши до відома нормативно-правові акти, на підставі яких здійснюється зупинка автомобіля. Він надав свої пояснення поліцейському, після чого він знову оглянув його автомобіль. Переконавшись в тому, що порушення ПДР відсутнє, замість того, щоб надати йому можливість продовжувати рух, так як підстава для зупинки була спростована, поліцейський, трохи подумавши, заявив, що у нього не пристебнутий ремінь безпеки, не став гаяти час на з`ясування обставин, на ознайомлення з доказами правопорушення і виписав постанову. Окремо слід звернути увагу і на те, що додатком до постанови зазначено невідомий відеозапис «відео 17.2», що створено невідомим технічним засобом. Для недопущення подвоєння суми штрафу та відкриття відносно нього виконавчого провадження 20.12.2024 ним була повністю сплачена сума стягнення. Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням поліцейського, вважає себе невинуватим, а постанову серії ЕНА №3638553 від 10.12.2024 року вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що гарантуються КУпАП, Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод та іншими нормативно-правовими актами. Такі неправомірні дії поліцейського свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.01.2025 після усунення позивачем недоліків позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23.01.2025 року від представника ГУНП в Чернігівській області до суду надійшов відзив на вище вказану позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, аналіз якого свідчить про те що постанова щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення ґрунтуються на нормах діючого законодавства та скасуванню не підлягають. Вина позивача в інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджується самою постановою та відеозаписом ( а.с. 22-24).

29.01.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він просить повернути відзив разом з додатками без розгляду та задовольнити його позовну заяву. Зазначає, що до суду докази, що є додатками до оскаржуваної постанови відповідачем не були надані (а.с. 33-34).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дослідивши відеозапис події, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 3638553 від 10.12.2024, 10 грудня 2024 року інспектором Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Прядко Д.Л., було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що 10.12.2024 року о 15:02:31, дорога Н 28 22 км, водій ОСОБА_1 керував т/з обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР - порушення правил користування ременями безпеки, чим порушив ч. 5 ст. 121 КУпАП(а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 в) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі.

Згідно з ч. 5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наданого представником відповідача відеозапису з боді-камери поліцейського, вбачається, що після подання працівником поліції сигналу про зупинку транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , останній зупинився на узбіччі та опустив вікно автомобіля, чекаючи поки до нього підійде поліцейський. При цьому позивач не намагався вийти з автомобіля, що дозволяло йому у цей момент відстебнути ремень безпеки. Натомість на відеозаписі з нагрудної боді-камери поліцейського встановлено, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки та не заперечував зазначену обставину під час розмови з поліцейським (а.с.29).

Порушень конституційних прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , які б впливали на допустимість доказів у справі, на які посилається позивач, судом не виявлено.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19, зводиться до того, що: ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, доводи позову про те, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується оглянутим відеозаписом.

Вимогами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Будь-яких зауважень або клопотань в оскаржуваній постанові від позивача не надійшло (а.с. 5 зворот).

Крім того, судом враховується, що відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 АТ КБ «Приватбанк» позивачем ОСОБА_1 20.12.2024, до звернення до суду із позовом, сплачений штраф у розмірі 510 грн. за правопорушення, що було зазначено в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 3638553 від 10.12.2024 року (а.с. 6).

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126) тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, повністю підтверджується наданими доказами, а твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, в даному випадку є повністю безпідставними та голослівними. Решта доводів позивача не спростовують висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектор ВРПП діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення, а постанову серії ЕНА № 3638553 від 10.12.2024 року.

З огляду за те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, то витрати зі сплати судового збору за подачу позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови ЕНА №3638553 від 10.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. С. Лібстер