Справа № 200/568/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 лютого 2025 року Справа №200/568/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Зеленов А.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у незастосуванні з 12.06.2020 при розрахунку пенсії норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області застосувати та розрахувати розмір пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» та зарахувати до підземного стажу роботи за Списком 1 згідно зі статтею 8 вказаного Закони з дати призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплатити заборгованість пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» з 12.06.2020.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Встановлено, що в позовній заяві позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру. Проте до позовної заяви не долучено документу про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документу, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2025 встановлено у розмірі 3028,00 гривні.

Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру. Відтак розмір належного до сплати судового збору за подання позову становить (3028,00 грн. х 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) 1211,20 грн.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 3674-VI передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене, за подання до суду цього позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн. = (1211,20 грн. х 0,8).

Відтак, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн.

При перевірці позовної заяви встановлено, що на підтвердження сплати судового збору за подання цього адміністративного позову позивачем надано квитанцію № 6280-7565-7065-1146 від 14.11.2024 про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Однак, на підставі інформації внесеної до автоматизованої комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що квитанцію № 6280-7565-7065-1146 від 14.11.2024 позивач долучив до позовної заяви в іншій адміністративній справі (№ 200/7975/24) за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2024 позовну заяву повернуто позивачеві.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI, однією з підстав для повернення сплаченого судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, є повернення заяви або скарги.

Отже, повернення позовної заяви у справі (№ 200/7975/24) є підставою для звернення позивача до суду із клопотанням про повернення раніше сплаченого судового збору, однак не дає позивачу права на повторне пред`явлення квитанції № 6280-7565-7065-1146 від 14.11.2024 при поданні до суду іншої позовної заяви, адже кожна позовна заява є окремим об`єктом справляння судового збору.

Тому, надана позивачем квитанція № 6280-7565-7065-1146 від 14.11.2024 про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. не є допустимим доказом сплати судового збору за звернення до суду з позовом у цій справі, адже такий платіжний документ підтверджує сплату судового збору за звернення до суду із іншою позовною заявою.

Кошти за цим платіжним документом зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України у зв`язку із зверненням позивача до суду із іншою позовною заявою, що унеможливлює її зарахування до спеціального фонду Державного бюджету повторно.

За таких обставин до позовної заяви не долучено належного доказу, який би підтверджував сплату судового збору відповідно до Закону № 3674-VI.

Відтак, позивачу необхідно надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суддя зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Частиною 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Це правило застосовується, якщо іншими законами не встановлені інші строки для звернення до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Так, позивач просить суд, зокрема, визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у незастосуванні з 12.06.2020 при розрахунку пенсії норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та зобов`язати відповідача сплатити заборгованість пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» з 12.06.2020.

З позовною заявою позивач звернувся до суду засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» 27.01.2025.

Оскільки пенсія є періодичним платежем, то з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Отримання позивачем листа відповідача від 27.12.2024 на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії для відновлення порушених на його думку прав і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Отже, у позовній заяві позивачем не наведено жодної позиції щодо дотримання ним строку звернення до суду з цим позовом. Також, матеріали позовної заяви не містять доказів, що позивач звернувся до суду у межах шестимісячного строку звернення до суду після того, як дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В свою чергу, клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем до позовної заяви не додано. Як не додано і доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 79 КАС України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Суддею встановлено, що у тексті позовної заяви позивач посилається на рішення суду від 12.01.2022 у справі №200/4882/21, на виконання якого відповідачем призначено виплату пенсії з 12.06.2020 без врахування Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Разом із цим, позивач не надає суду копію рішення суду від 12.01.2022 у справі №200/4882/21 та докази набрання ним законної сили, на яке посилається у позовній заяві, як на доказ, що підтверджує обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Суддя враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» заява №11681/85).

Також, відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, позивач (його представник) повинен надати до суду всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), або зазначити причини неможливості надання таких доказів.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити даний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду:

- доказів сплати судового збору у розмірі 968,96, грн;

- належним чином завірені всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), або зазначити причини неможливості надання таких доказів;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та докази поважності причин його пропуску.

У разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною, та її буде повернуто позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Ухвалу постановлено та підписано 06.02.2025.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов