Справа № 200/9044/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року Справа№200/9044/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій щодо не нарахування і невиплати додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 гривень, за період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року, у розрахунку на місяць пропорційно, за час забезпечення здійснення у цьому періоді заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- зобов`язання нарахувати і виплатити різницю між додатковою винагородою у розмірі 100000,00 гривень та 30000,00 гривень, за період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.02.2022 року проходив військову службу на різних посадах у військовій частині НОМЕР_2 , а з 15.07.2024р. по 25.10.2024р. у якості начальника логістики-заступника командира військової частини НОМЕР_2 .

Під час проходження служби на підставі директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 26.07.2024р. №Д-25/ДСК (документ з обмеженим доступом) та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про розформування військової частини НОМЕР_2 » від 01.08.2024р. №213/нод відбулась процедура розформування військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 переміщені до інших частин, а правонаступником військової частини НОМЕР_2 визначено військову частину НОМЕР_1 .

У зв`язку із зазначеним розформуванням військової частини НОМЕР_2 та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №305 від 25.10.2024р. позивача було призначено на посаду начальника групи логістики штабу військової частини НОМЕР_3 .

В останній день служби у військовій частині НОМЕР_2 позивачу було надано довідку від 25.10.2024р. №1558/4536 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України та довідки про дохід за 2022, 2023, 2024 роки.

На підставі бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 окрема бригада ТрО) від 01.03.2023р. №266т/17т військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 окремий батальйон НОМЕР_4 окремої бригади ТрО у повному складі) виконувала завдання щодо заняття батальйонного району оборони у першому ешелоні оборони НОМЕР_4 окремої бригади в районах населеного пункту Суха Балка Новобахмутівка - Новоселівка Донецької області.

У зв`язку із виконанням бойового наказу від 01.03.2023р. №266т/17т у період з 01.03.2023р. по 30.06.2023р. позивач отримував додаткову грошову винагороду із розрахунку 100000 гривень. Проте, у наступному відповідач почав виплачувати позивачу додаткову грошову винагороду із розрахунку 30000 гривень за період з 01.07.2023р. по 29.07.2024р., пояснюючи це тим, що позивач, як начальник логістики-заступник командира військової частини не виконує бойові (спеціальні) завдання та не знаходиться у зоні ведення бойових дій, визначених наказом Головнокомандуючого ЗСУ.

Наголошує, що за період проходження служби в зоні проведення бойових дій та прийняття участі в них, військовослужбовець має право отримати 100 тисяч гривень на місяць, також на території нашої країни діє правовий режим військового стану та в участі та забезпечені якого приймав позивач, тому вважає, що має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року за період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року.

Вказує, що весь період часу починаючи з 01.03.2023р. по 29.07.2024р. військова частина НОМЕР_2 виконувала завдання в зоні ведення бойових дій, яка щомісяця визначалась наказами Головнокомандуючого ЗСУ (смт. Нью-Йорк Бахмутського р-ну Донецької області, АДРЕСА_1 ) та які входять до зони відповідальності НОМЕР_4 окремого батальйону НОМЕР_4 окремої бригади ТРО.

У січні 2024р. позивач отримав посвідчення учасника бойових дій, тому має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у підвищеному розмірі 100000,00 гривень за період військової служби з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року.

Вказує, що відповідач, виключивши позивача з наказу на донарахування додаткової винагороди із розрахунку 100 000 гривень за період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року, передбаченої законодавством, порушує право позивача на її отримання, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року судом витребувано у військових частин НОМЕР_3 та розформованої НОМЕР_2 докази, які підтверджують право позивача на виплату додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» саме в розмірі 100000 гривень.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач надав письмовий відзив від 12.01.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що на виконання пункту 21 постанови 168 Міністерством оборони України уточнено механізм та умови виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткової грошової винагороди, військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі наказ № 260).

Пунктом 2 розділу XXXIV наказу № 260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою № 168 виплачується зокрема в таких розмірах:

100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту); у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення); з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави; з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України; з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту; у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій; у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць, передбаченої постановою № 168.

Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні постанови № 168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно.

Вказує, що у своїй позовній заяві позивач посилається на довідку військової частини НОМЕР_2 № 1558/4536 від 25.10.2024 року.

Однак, наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) за які діючим законодавством передбачено збільшення розміру грошової винагороди за оспорювані періоди з 30 000 грн. до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а отже, не може бути належним доказом який підтверджує виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань, які є підставою для збільшення розміру додаткової грошової винагороди з 30 000 грн. до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Звертає увагу, що позивачем виконувались завдання, за виконання яких діючим законодавством передбачено виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн., підстав для збільшення розміру додаткової грошової винагороди з 30 000 грн. до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із тим, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць, передбаченої постановою № 168 та позивачем не надано доказів виконання бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких діючим законодавством передбачено збільшення розміру додаткової грошової винагороди з 30000 грн. до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З зазначених причин просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_5 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з наказу по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 25.02.2024 року №29, яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи логістики зараховано до списків особового складу частини.

Наказом по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2022 року № 230 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи логістики штабу військової частини НОМЕР_2 .

Наказом по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 07.11.2022 року № 322 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_2 .

Наказом по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2024 року № 202 майора ОСОБА_1 , начальника логістики заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_2 наказано визнати таким, що посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за зазначеною посадою.

Наказом по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 25.10.2024 року № 305 майора ОСОБА_1 , начальника логістики заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та було призначено на посаду начальника групи логістики штабу військової частини НОМЕР_3 .

На підставі директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 26.07.2024 року №Д-25/ДСК та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про розформування військової частини НОМЕР_2 » від 01.08.2024 року №213/нод відбулась процедура розформування військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 переміщені до інших частин, а правонаступником військової частини НОМЕР_2 визначено військову частину НОМЕР_1 .

Дана обставина підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2024 року № 1553/12967.

Вказана обставина правонаступництва не є спірної між сторонами.

В останній день служби у військовій частині НОМЕР_2 позивачу було надано довідку від 25.10.2024 року №1558/4536 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України та довідки про дохід за 2022, 2023, 2024 роки.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення НОМЕР_6 від 04.01.2024 року є учасником бойових дій.

Оскільки військова частина НОМЕР_2 була залучена до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а потім « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивач вважає, що має право на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 гривень за період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року. Замість на те, відповідачем йому виплачувалась зазначена винагорода у розмірі 30000,00 гривень.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно з п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 27.09.2022 № 1066, від 08.10.2022 № 1146, від 20.01.2023 № 43, № 836 від 09.08.2023, № 1001 від 15.09.2023, № 1162 від 07.11.2023, № 103 від 30.01.2024, № 419 від 12.04.2024, № 714 від 18.06.2024, № 1273 від 01.11.2024, № 1311 від 15.11.2024, № 77 від 24.01.2025 до вказаної постанови були внесені зміни та доповнення.

Отже, з 24.02.2022 року у військовослужбовців Збройних Сил України які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира, витяги з журналів ведення бойових дій.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що позивач зазначає про проходження військової служби на керівних посадах у складі військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є відповідач, однак вказує про не отримання ним додаткової щомісячної винагороди в розмірі 100000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року.

Військовою частиною НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву зазначено, що витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року докази не можуть бути надані, у зв`язку з тим, що особова справа військовослужбовця ОСОБА_1 відсутня у військовій частині НОМЕР_1 , а знаходиться (зберігається) за місцем служби військовослужбовця, а саме: у військовій частині НОМЕР_3 . Також зазначено, що документи, які слугували підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 не передавались.

Оскільки, ані позивачем, який служив на керівних посадах (заступник командира батальйону, заступник командира військової частини), ані відповідачем не надано доказів, які підтверджують право на виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» саме в розмірі 100000 гривень, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року судом витребувано у військових частин НОМЕР_3 та розформованої НОМЕР_2 такі докази:

- належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії ОСОБА_1 у період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року;

- наказ про виплату додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.07.2023 року по 29.07.2024 року відносно ОСОБА_1 ;

- витяг з журналу бойових дій за період з липня 2023 року по липень 2024 року у частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- рапорт безпосереднього командира про участь ОСОБА_1 у бойових діях у період з липня 2023 року по липень 2024 року;

- витяги з журналів ведення бойових дій військової частини НОМЕР_2 : №23/дск від 01.01.2023 року, №23/дск від 01.01.2024 року;

- витяги з бойових наказів (розпоряджень) командира військової частини НОМЕР_1 №266т/17т від 01.03.2023 року, №460т/13т від 19.02.2024 року;

- витяг із наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;

- витяг із наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Військовою частиною НОМЕР_3 надано лише особову справу позивача та довідку про правонаступництво розформованої частини.

Відповідачем, як правонаступником військової частини НОМЕР_2 зазначено, що стосовно надання витягів з бойових наказів (розпоряджень) командира військової частини НОМЕР_1 №266т/17т від 01.03.2023 року, №460т/13т від 19.02.2024 року повідомляємо, що зазначеними бойовими наказами (розпорядженнями) визначено загальні завдання щодо організації ведення бойових дій командиром військової частини НОМЕР_2 . Накази (розпорядження), а також завдання визначені в них не стосувались безпосередньо ОСОБА_1 .

Позивачем у позовній заяві також не зазначено конкретних дат та місць, де саме він приймав участь у бойових діях та в чому вони полягали.

Отже, сторонами не надано жодних доказів про пряму участь позивача у конкретних бойових діях.

Зазначення позивачем того, що військова частина НОМЕР_2 була залучена до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а пізніше «Донецьк», які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виконання завдань щодо ведення оборонних дій та утримання визначеного району оборони не є належним і допустим доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем невідповідності дій військової частини НОМЕР_1 під час нарахування і виплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у позовних вимогах відмовлено, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

На підставі положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_8 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова