Справа № 607/13/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2025 Справа №607/13/25 Провадження №2-а/607/2/2025
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кульгавець Сергій Михайлович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі:

представника позивача Кульгавця С.М. (бере участь дистанційно),

встановив:

25.12.2024 шляхом поштового відправлення позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кульгавець С.М., звернувся до суду з позовом до первісного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, у якому просить: постанову серії ББА №614841 від 15.12.2024 поліцейського СРПП ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Оліярника Я.Г. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити; відшкодувати позивачу ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі відповідно до положень ст. 139 КАС України.

01.01.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що: 15.12.2024 о 22:47 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Джип», моделі «Гранд Чироккі», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись польовою дорогою поблизу села Угриньківці Заліщицької міської територіальної громади Чортківського району Тернопільської області. В цей момент автомобіль під його керуванням було зупинено поліцією, шляхом ввімкнення проблискових маячків червоного кольору.

Підставою зупинки автомобіля під керуванням позивача, як згодом повідомили працівники поліції, послужило те, що водій нібито під час руху не був пристебнутий ременем безпеки, чим відповідно до оскаржуваної постанови порушив вимоги п. 2.3«в» ПДР, відповідальність за що наступає за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згодом до цього нібито порушення було додано також те, що водій не пред`явив реєстраційних документів на транспортний засіб, чим відповідно до оскаржуваної постанови порушив вимоги п. 2.1 ПДР, відповідальність за що наступає за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Після зупинки на вимогу поліції позивач ОСОБА_1 повідомив поліцейського, що під час руху ременем безпеки був пристебнутий, не дивлячись на те, що керував автомобілем по довільно накатаній дорозі, тобто не будучи при цьому учасником дорожнього руху.

Позивач водій ОСОБА_1 під час руху транспортним засобом 15.12.2024 був пристебнутий ременем безпеки, однак поліцейський об`єктивно цього бачити не міг, оскільки в час зупинки 22:47, на дворі була темна пора доби.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем по польовій дорозі поблизу с. Угриньківці, тому в силу цього учасником дорожнього руху не був, тому відносно нього не можуть застосовуватися вимоги ПДР.

Зазначає, що позивач ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом мав при собі реєстраційний документ на автомобіль, який знаходився у його салоні. Однак під час спілкування з працівниками поліції, яка тривала значний проміжок часу, пасажир автомобіля пересів на водійське сидіння та поїхав з місця пригоди, залишивши позивача ОСОБА_1 в полі з працівниками поліції. При цьому реєстраційні документи на автомобіль залишилися в ньому, тому позивач був об`єктивно позбавлений можливості їх пред`явити поліцейським, які самі ж допустили можливість зникнення автомобіля з місця зупинки.

У зв`язку з наведеним вище, вважає, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Вважає, що поліцейським фактів вчинення таких правопорушень позивачем не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, поліцейським не зібрано.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.01.2025 через канцелярію суду надійшло клопотання представника Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції М.Лобач про заміну неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, на належного Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

10.01.2025 протокольною ухвалою замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, належним відповідачем Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, як це передбачено ч. 3 ст. 48 КАС України.

21.01.2025 шляхом поштового відправлення представником відповідача старшим юрисконсультом з ОД ВПЗ ГУНП в Тернопільській області Поважною Г.В. подано відзив, який зареєстрований через канцелярію суду 24.01.2025 та зі змісту якого вбачається, що відповідач з позовом не погоджується з таким підстав.

15.12.2024 приблизно о 22:47 поблизу с. Угриньківці Чортківського району Тернопільської області, позивач керував транспортним засобом марки «Джип Гранд Чероккі», на іноземній реєстрації 6TR06E, який обладнаний засобами пасивної безпеки, та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Окрім того, після зупинки позивач не пред`явив реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Під час здійснення патрулювання поліцейськими ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області було помічено даний транспортний засіб, який рухався польовою дорогою поблизу с. Угриньківці Чортківського району Тернопільської області, при цьому автомобіль був на іноземній реєстрації. Тому ними було прийнято рішення про з`ясування обставин здійснення позивачем даного правопорушення.

Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції було встановлено, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки, про що йому було повідомлено. Після встановлення особи позивача, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ним правопорушення, повідомлено яка справа розглядається та що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Після дослідження обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, заслухавши та врахувавши його усні пояснення поліцейським ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського районного управління поліції ГУНІ в Тернопільській області було винесено на позивача постанову серії ББА №614841 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Крім того, згідно з ст. 266 КУпАП на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest». Внаслідок чого на позивача було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, підтверджується відеореєстратором службового авто та з бодікамери працівників поліції (відеофайли додаються до відзиву).

Звертає увагу, що інформація про використання реєстратора та бодікамери наявна в оскаржуваній постанові та відображена в п. 7 постанови, як матеріали, що до неї додаються, а тому долучені до відзиву відеозаписи є належними та допустимими доказами.

Отже, поліцейським як посадовою особою, що наділена дискредиційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення ПДР, маючи відповідні повноваження, зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було.

Долучений ГУНП в Тернопільській області як доказ диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді як файли.

Таким чином, записані на оптичний диск - носій інформації, електронні файли у вигляді відеозаписів є оригіналом (відображенням) електронного документу, а тому не потребують засвідчення їх ЕЦП.

Зазначає, що позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи, тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність; у зв`язку із зайнятістю по службі, просить слухати справу у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

У судовому засіданні представник позивача повідомив, що відзиву відповідача ГУНП в Тернопільській області не отримував та позивач не повідомляв його про отримання такого, однак просив проводити судовий розгляд без надання йому часу на ознайомлення із відзивом та додатками до нього. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. На пропозицію суду, представник позивача відмовився від оголошення судом перерви для ознайомлення із відеозаписом, долученим представником відповідача до відзиву. Пояснив, що в темну пору добу поліцейський не міг бачити, чи позивач був пристебнутий ременем безпеки. Вважає, що даний відеозапис не може підтверджувати вчинення позивачем правопорушення, яке йому інкриміноване.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, що відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив слухати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:

судом встановлено, що 15.12.2024 поліцейським СРПП ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Оліярником Я.Г. була винесена постанова серії ББА №614841 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 15.12.2024 о 22:47 на вул. Польова села Угриньківці Чортківського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Джип», моделі «Гранд Чироккі», р.н. НОМЕР_1 , під часу руху водій та пасажир не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3(в) Правил дорожнього руху (далі ПДР), а також водій не пред`явив документ свідоцтво про реєстрацію на автомобіль, чим порушив п. 2.1(б) ПДР.

Щодо інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає таке:

згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2.1(б) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Згідно з вимогами п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі, серед іншого, реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; виконувати передбачені законом вимоги поліцейського.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З оглянутих у судовому засіданні відеоматеріалів з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери працівника поліції встановлено таке: 15.12.2024 о 22:47 зафіксовано рух транспортного засобу марки «Джип», моделі «Гранд Чероккі», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який був зупинений поліцейськими. В ході перевірки документів, позивач не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, вказавши, що воно залишилося в автомобілі, на якому з місця зупинки транспортного засобу поїхав чоловік на ім`я ОСОБА_3 , який був пасажиром автомобіля під керуванням позивача. Невдовзі чоловік на ім`я ОСОБА_3 повернувся на місце зупинки на транспортному засобі марки «Джип», моделі «Гранд Чероккі», р.н. НОМЕР_1 . Також під час розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

У постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17 роз`яснено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Доводи представника позивача про те, що позивач ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом мав при собі реєстраційний документ на автомобіль, який знаходився у його салоні, однак був об`єктивно позбавлений можливості його пред`явити поліцейським, суд до уваги не бере, оскільки пасажир автомобіля, який пересів на водійське сидіння та поїхав з місця події, незабаром повернувся на автомобілі марки «Джип», моделі «Гранд Чероккі», р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відтак ОСОБА_1 нічого не перешкоджало пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб, однак останній цього не зробив, чим порушив п. 2.3(б) ПДР.

Висновок представника позивача про те, що в оскаржуваній постанові йдеться про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем по польовій дорозі поблизу с. Угриньківці, тобто не будучи при цьому учасником дорожнього руху, а тому щодо нього не можуть застосуватися вимоги ПДР, суд вважає безпідставним, з огляду на таке:

згідно з п. 1.10 ПДР учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як, зокрема, водій.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії. Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

У судовому засіданні встановлено, що 15.12.2024 о 22:47 на польовій дорозі поблизу села Угриньківці Чортківського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а відтак згідно з наведеними вище положеннями законодавства був учасником дорожнього руху та зобов`язаний був неухильно дотримувати ПДР.

Твердження представника позивача про те, що дорога, якою рухався позивач, була довільною накатаною, суд вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджується жодними доказами у справі та такі не надані стороною позивача.

Відтак представником позивача не спростовано належними та достатніми доказами обставини, викладені в оскаржуваній постанові, та факт відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вище наведені вимоги закону та встановлені у судовому засіданні обставини справи, оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, з врахуванням встановленого КАС України обовязку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд вважає, що представником відповідача надано належні та допустимі докази, які вказують на те, що оскаржувана постанова в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам чинного законодавства, а тому приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо інкримінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд зазначає таке:

відповідно до п. 2.3(в) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву відеозаписи з автореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери працівника поліції не доводять вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки такі не містять жодних доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки, з не пристебнутим ременем безпеки, та перевезення пасажирів з не пристебнутими ременями безпеки, чим порушено п. 2.3(в) ПДР.

Відтак відповідачем не надано суду належних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та якими спростовуються заперечення останнього щодо не вчинення цього правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків та відсутні інші джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зважаючи на те, що позивач заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд вважає, що провина позивача у порушенні п. 2.3(в) ПДР та вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення, не доведена «поза розумним сумнівом», так як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Окремо слід зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт іншого правопорушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

На підставі вище наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та закриття провадження у справі в цій частині, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Водночас суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову про скасування спірної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід відмовити.

Суд, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід змінити застосований захід стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн на стягнення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 302,80 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 241-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кульгавець Сергій Михайлович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (, вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №614841 від 15.12.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

У іншій частині позову відмовити.

Змінити захід адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, накладений на ОСОБА_1 постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №614841 від 15.12.2024, на адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддяН. П. Воробель