Справа № 420/4919/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4919/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

представника відповідача Клименко І.В.

представника третьої особи Подакової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 685-01р Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76 від 28.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії, що передували прийняттю оскаржуваного розпорядження проводились за її відсутності та без повідомлення належним чином. Позивач вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 та з дати набуття у власність квартири використовувала сарай за згоди КП ЖКС «Чорноморський» для зберігання господарських речей, який вирішено знести розпорядженням. Весь час позивач обґрунтовано вважала вказаний сарай нерухомістю комунальної власності, якою вона користуюсь на платній основі та на яке вона набула права власності у встановленому порядку за набувальною давністю без оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Оскаржуване розпорядження прийнято з перевищенням наданих повноважень за абсолютно невірно врахованих фактичних обставин, оскільки сам Відповідач визначає та класифікує об`єкт, який підлягає за його розсудом протиправному знесенню (демонтажу), як сарай капітальну допоміжну будівлю, але ж ніяк не об`єкт благоустрою, тобто об`єкт, характеристики якого підпадають під ознаки об`єкта благоустрою та дії з яким не можуть регулюватись Положенням № 1328-VII та Порядком №38. Сам відповідач в своєму оскаржуваному розпорядженні наводить характеристики об`єкта як об`єкт, з капітальними стінами, вікнами та дверним отвором, тобто об`єкт, який не може бути відокремлений від земельної ділянки, на якій він розташований без нанесення йому шкоди та знецінення його, але ніяк не об`єкт благоустрою. Відповідачем не долучено до процедурних питань при прийнятті рішення ані Одеську міську раду як власника сараю, ані позивача як особу, яка ним користується на законних підставах. Крім того, Положенням № 1328-VII та Порядком №38 не передбачено право відповідача приймати такі розпорядження. При цьому, діючим законодавством встановлено порядок щодо прийняття рішень про знесення самочинних об`єктів та приведення їх до попереднього стану, який проігнорований відповідачем. При цьому, знесення сараю є крайньою мірою, а відповідачем не проведено жодних дій стосовно встановлення особи власника або користувача.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та зазначив, що по даній справі відсутні докази порушення законних прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 з боку Київської районної адміністрації Одеської міської ради. При цьому, оскаржуване розпорядження прийнято у відповідності до рішення ВК ОМР від 10.12.2020 № 38 на законних підставах, в межах компетенції, з урахуванням фактичних обставин. Перевірки об`єкту (сараю) проводились різними структурними підрозділами Одеської міської ради ще з 2021 року, а саме 14.05.2021, 02.06.2023, 21.12.2023, проте жодного разу позивач не звертався ані до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ані до Одеської міської ради, ані до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо врегулювання питання користування вказаним об`єктом. В ході вказаних перевірок встановлено, що невідомими особами знесений сарай, який значився в технічній документації, наявності в БТІ, а на його місці збудований новий недобудована господарська будівля, якою ніби то користується позивач. Згідно з наявними в матеріалах справи фотофіксацій до акту, вбачається, що вказана недобудова господарська будівля не має покрівлі, а саме даху, в ній розміщені будівельні матеріали, тому користуватись ним для зберігання речей неможливо. Надані позивачем копії квитанції не свідчать про наявність в неї права користування сараєм на платній основі. При цьому, КП ЖКС «Чорноморський» не є власником такого об`єкту та не належить до кола органів ОМП, яким надано право розпоряджатись комунальним майном. Під час обстеження було зафіксовано факт здійснення саме будівельних робіт з нового будівництва, ймовірно господарської будівлі. Твердження позивача про прийняття розпорядження без відома власника майна ОМР не відповідає дійсності, оскільки саме ОМР звернулась до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з відповідним листом задля прийняття розпорядження про демонтаж. Таким чином, обставини викладені в позові не підтверджені жодними належними та обґрунтованими доказами, не містять ймовірного правомірного користування об`єктом та не вказують на порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що після придбання квартири № 4 за адресою м. Одеса, просп. Свободи, 76, звернулась до КП ЖКС «Чорноморський» із заявою, форму якої їй надано та за встановленою підприємством платою розпочала користуватися сараєм, що розташований на прибудинковій території, що підтверджується квитанцією та довідкою про відсутність заборгованості. Тобто, позивач посилаючись на інформацію надану попереднім власником та КП ЖКС «Чорноморський» оформила право користування сараєм та користувалась ним за встановлену плату та у спосіб, що не порушував порядок благоустрою. При цьому, приймаючи оскаржуване рішення відповідач позбавив позивача права користування приміщенням, за яке позивач здійснює плату, чим порушив права позивача, в якої було правомірне очікування щодо користування сараєм надалі. Відповідач не вчинив жодних дій з метою встановлення власника спірного сараю та користувача і не надала їм можливості оформити належним чином документи для користування. Крім того, сарай та недобудований об`єкт (самочинно збудований як зазначено відповідачем) не є елементом благоустрою, а тому не можуть бути демонтовані в порядку, що передбачений для таких елементів. Вирішення питання про демонтаж недобудованого об`єкту можливо виключно після з`ясування акту порушення будівельних норм, що не було здійснено відповідачем, адже не встановлено реального власника сараю. Також, до складу комісії, що здійснювала обмеження не було включено представника Департаменту комунальної власності ОМР, що суперечить п. 4 Порядку.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради до суду надано письмові пояснення, в яких представник третьої особи просив суд відмовити в задоволенні позову та зазначив, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до приписів чинного законодавства, а також, те що розпорядження не порушує права позивача.

Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 14.02.2024 року (вхід. № 6557/24) у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 23.02.2024 року (вхід. № 7823/24) у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 березня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 19 червня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, неявку позивача було визнано без поважних причин.

Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення будівельно-технічної експертизи по справі № 420/4919/24.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада про залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні 16.10.2024 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

До судового засідання 29 січня 2025 року позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлено належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України справу розглянуто за відсутності позивач та його представника

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в їх задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

21 грудня 2023 року посадовими особами Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київської районної адміністрації міської ради, із залученням головного інженера КП «Бюро технічної інвентаризації ОМР», складено акт обстеження незаконної розміщених об`єктів, спору та елементів на території м. Одеси, щодо об`єкта, який знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76, недобудований об`єкт (господарська будівля), загальними внутрішніми розмірами 6,70 х 5,0 м, з каменю-ракушняку (а.с. 182-186 т. 1).

28 грудня 2023 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження № 685-01р «Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76» (а.с. 22-23, 180-181 т. 1)

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Рішенням Одеської міської ради №1328-VII від 07.12.2016р. (зі змінами згідно рішення Одеської міської ради №1934-VII від 26.04.2017р.) затверджено Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, пунктом 1.1 якого передбачено, що Київська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п.2.5 Положення до власних повноважень Київської районної адміністрації Одеської міської ради у галузі благоустрою віднесено, серед іншого, здійснення перевірок території району, об`єктів благоустрою району щодо стану їх благоустрою і додержання юридичними та фізичними особами законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Одеси на території району, вжиття необхідних заходів, у разі виявлення порушень.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 38 від 10.12.2020 р. «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси» затверджено Порядок організації заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси, який визначає організаційні засади взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань обстеження території міста Одеси з метою виявлення незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів і вжиття заходів з їх демонтажу.

Вказаним Порядком передбачено, що виявлення факту незаконного розміщення об`єктів, споруд та елементів здійснюється із повідомлень про відповідні факти, які надходять від фізичних та юридичних осіб, або безпосередньо виконавчими органами, комунальними підприємствами, установами, закладами та організаціями Одеської міської ради.

Якщо особою, яка виявила факт незаконного розміщення об`єкта, споруди або елемента, є представник виконавчого органу Одеської міської ради, зазначеного у пункті 4 Порядку, то така особа ініціює комісійне обстеження.

Обстеження здійснюється комісією у складі представників департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, департаменту комунальної власності Одеської міської ради, управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та відповідної районної адміністрації Одеської міської ради за місцезнаходженням незаконно розміщеного об`єкта, споруди або елемента. У разі необхідності комісією для участі в обстеженні може бути залучено представників інших виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради.

За результатами обстеження комісією складається акт, який підписується усіма членами комісії.

Голова відповідної районної адміністрації Одеської міської ради на підставі акта відповідно до повноважень видає розпорядження щодо демонтажу незаконно розміщеного об`єкта, споруди або елемента.

Виконавцем робіт з демонтажу об`єктів, зазначених у цьому Порядку, визначити комунальне підприємство Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування.

Здійснення заходів із забезпечення громадського порядку під час демонтажу об`єктів, зазначених у цьому Порядку, покласти на комунальну установу Муніципальна варта.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №388 від 23.12.2021р. внесено зміни до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 грудня 2020 року №38 «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси», замінивши у пункті 4 слова «Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради» на слова «Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради».

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2023 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження № 685-01р «Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76» (а.с. 22-23, 180-181 т. 1)

Вказаним розпорядженням, керуючись рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 38 від 10.12.2020 р. «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеса та п. 2.5 Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженим рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017 року, вирішено: 1. Демонтувати самовільно розміщений недобудований об`єкт, а саме стіни з каменю-ракушняку з віконним та дверним отвором загальними внутрішніми розмірами 6,70х5,0 кв.м.; 2. Направити копію розпорядження до КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» для проведення демонтажу об`єкту, зазначеного у п. 1 розпорядження; 3. КУ «Муніципальна варта» забезпечити здійснення заходів з охорони публічного порядку та майна територіальної громади при проведенні робіт з демонтажу об`єкту, зазначеного у п. 1 розпорядження.

При цьому, в розпорядженні зазначено, що комісією у складі представників Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради Київської районної адміністрації Одеської міської ради, із залученням співробітників комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 21.12.2023 року було здійснено обстеження за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76. В ході обстеження зафіксовано, що за вищевказаною адресою розташований недобудований об`єкт, а саме стіни з каменю-ракушняку з віконним та дверним отвором, загальними внутрішніми розмірами 6,70х5,0 кв. м. За наявною інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, земельна ділянка рішенням Одеської міської ради у власність або користування за вказаною адресою не надавалась. Відповідно до інформації, наявної в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання робіт з будівництва зазначеного об`єкту. За інформацією Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, містобудівні умови та обмеження за вказаною адресою не видавались. Відповідно до інформації представника Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради встановлено, що дозволів на порушення об`єктів благоустрою за вказаною адресою не надавалось. За наявною інформацією КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, в технічному паспорті, виготовленому КП «БТІ» Одеської міської ради від 30.06.2016 року, сараї під літ. «Е» та «П» належать на праві власності ЖЕО Київського району на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради від 19.03.1993 року № 368. Однак, як зазначений вище, сараї під літ. «Е» та «П» за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76, знесено невідомою особою, на місці яких розташований вказаний об`єкт.

21 грудня 2023 року посадовими особами Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київської районної адміністрації міської ради, із залученням головного інженера КП «Бюро технічної інвентаризації ОМР», складено акт обстеження незаконної розміщених об`єктів, спору та елементів на території м. Одеси, щодо об`єкта, який знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76, недобудований об`єкт (господарська будівля), загальними внутрішніми розмірами 6,70 х 5,0 м, з каменю-ракушняку (а.с. 182-186 т. 1).

Таким чином, розпорядження від 28 грудня 2023 року Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 685-01р «Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76» прийняте на підставі акту від 21 грудня 2023 року, який складений комісією у складі, передбаченому Порядком організації заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси.

Посилання позивача на те, що відповідач визначає та класифікує об`єкт, який підлягає за його розсудом протиправному знесенню (демонтажу), як сарай капітальну допоміжну будівлю, але ж ніяк не об`єкт благоустрою, тобто об`єкт, характеристики якого підпадають під ознаки об`єкта благоустрою та дії з яким не можуть регулюватись Положенням № 1328-VII та Порядком №38, суд вважає неспроможними, оскільки приписами ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Тобто, до об`єктів благоустрою населених пунктів належать саме території, а не будівлі (споруди).

Водночас, з матеріалів справи чітко вбачається, що відповідачем Київською районною адміністрацію Одеської міської ради здійснено обстеження території загального користування за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76, за результатами якого виявлено порушення - факт незаконного розміщення недобудованого об`єкта (господарська будівля), загальними внутрішніми розмірами 6,70х5,0 м, з каменю ракушняку.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. При цьому, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Таким чином, адміністративний позов подається особою для відновлення її прав, свобод та інтересів, а обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 822/450/16, від 10 лютого 2021 року у справі № 640/14623/20, від 18 березня 2021 року у справі № 826/3932/17, від 19 травня 2021 року у справі № 826/13229/16, від 21 грудня 2021 року у справі № 370/2759/18, від 14 лютого 2022 року у справі № 210/3729/17 та від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20, від 22 серпня 2019 року у справі № 288/1557/16-а, від 18 серпня 2022 року у справі № 540/421/21, від 07 липня 2023 року у справі № 826/14325/16.

При цьому, звертаючись до суду, позивач в позовній заяві зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 та з дати набуття у власність квартири використовувала сарай за згоди КП ЖКС «Чорноморський» для зберігання господарських речей, який вирішено знести розпорядженням. Весь час позивач обґрунтовано вважала вказаний сарай нерухомістю комунальної власності, якою вона користується на платній основі та на яке вона набула права власності у встановленому порядку за набувальною давністю без оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 є власником недобудованого об`єкта (господарська будівля), загальними внутрішніми розмірами 6,70х5,0 м, з каменю ракушняку, щодо якого Київською районною адміністрацією Одеської міської ради винесено оскаржуване розпорядження від 28 грудня 2023 року № 685-01р, матеріали справи не містять.

В той же час, в наданих до суду позивачем копіях платіжних доручень про сплату грошових коштів, в графі призначення вказано «сарай, о/р НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ». Однак, вказані платіжні доручення жодним чином не підтверджують, що сарай, за який позивачем здійснено оплату та недобудований об`єкт (господарська будівля), загальними внутрішніми розмірами 6,70х5,0 м, з каменю ракушняку, щодо якого винесено оскаржуване розпорядження від 28 грудня 2023 року № 685-01р є одним і тим самим об`єктом (а.с. 10, 11, 15, 18, 19 т. 1).

Крім того, з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за

адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 30.06.2016 року вбачається, що на місці спірного об`єкту знаходилися кам`яні сараї з дерев`яними перекриттями та покрівлею з толлю: - під літерою «П» (розміром 4,94х3,92 м висотою 1,8 м площею 19,7 кв. м.); - під літерою «Е» (розміром 4,94х3,0 м висотою 1,8 м площею 14,6 кв. м) (а.с. 212-216 т. 1). Водночас, як вбачається з акту від 21.12.2023 року, площа недобудованого об`єкту, щодо якого винесено оскаржуване розпорядження від 28 грудня 2023 року № 685-01р, складає 33,5 кв.м за загальними внутрішніми розмірами.

Таким чином, доводи позивача щодо того, що оскаржуване розпорядження є незаконним, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства України, перешкоджає реалізації нею права користування, є неспроможними та спростовуються зібраними по справі доказами.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено, яким чином оскаржуване розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 685-01р від 28.12.2023 року, створює для позивача юридичні наслідки та порушує її права та інтереси. Крім того, позивачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що задоволення заявлених позовних вимог в подальшому відновить її права, свободи та інтереси.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) до Київської районної адміністрації Одеської міської ради (, адреса місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада (, адреса місцезнаходження: 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1) про визнання протиправним та скасування розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 685-01р Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 76 від 28.12.2023 року, в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2025 року.

Суддя О.А. Левчук

.