Справа № 580/9780/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9780/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

03.10.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головне управління ДФС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким позивач просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області підготувати щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії: посадовий оклад 7610,00 грн, оклад за військовим або спеціальним званням 1410,00 грн, надбавка за вислугу років 45% - 4059,0 грн, надбавка згідно з підп. в підп. 1 п. 2 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268 за високі досягнення у праці або виконання особливої важливої роботи (в наступному після втрати чинності вищевказаної постанови: надбавка за особливості проходження служби відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 (100%) 13079,0 грн, надбавка згідно з постановою КМУ від 15.06.1994 № 414 посадовим особам, які працюють в умовах режимних обмежень (15%) - 1141,5 грн; премія, яка встановлена для розрахунку пенсії (200%) 15220,0 грн (всього 42519,5 грн) для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р. у відкритті провадження в адміністративній справі № 580/9780/24 відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, тому спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судових рішень.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд, відмовляючи у відкритті провадження, належним чином не встановив змісту рішення у справі №580/4505/23, предмету позову у цій справі, підстав та обставин, що розглядалися у цій справі судом.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу подано.

Відповідно до ч.3 ст.311 КАС України апеляційну скаргу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.

За приписами п.6 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або ж відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У той же час, п.2 ч.1 ст.170 КАС України регламентовано те, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Положення зазначеної норми передбачають чіткий перелік умов, за яких суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що, у даному випадку, позивач не погоджується з діями Головного управління ДФС у Черкаській області, вчиненими на виконання рішення суду від 07.08.2023 у справі №580/4505/23, щодо змісту виданої на виконання цього рішення довідки, зазначаючи про зменшення складових грошового забезпечення. Тому, не погоджуючись із таким діями, позивач повинен був звернутися до суду із заявою в порядку ст. 382 та 383 КАС України у межах справи №580/4505/23, а не з новим адміністративним позовом.

Однак, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, безпідставним та передчасним, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст.370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 ст.383 КАС України визначено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у т.ч., приписами ст.383 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень або дій суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у відповідній справі, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Так, наявність у КАС України спеціальних положень, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання адміністративного позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому КАС України (ст.383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Даний порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на ч.5 ст.383 КАС України, відповідно до якої, розгляд такої заяви здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 та від 21.12.2020р. у справі №440/1810/19.

За обставинами справи №580/4505/23, позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач видав позивачу довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103 за нормами, чинними за березень 2018 року, за прирівняною посадою поліцейського - начальник відділу до посади на день звільнення із служби - начальник відділу. У ній зазначив такі види грошового забезпечення: посадовий оклад - 7610,00грн, оклад за спеціальним званням підполковник - 1410,00грн, надбавка за стаж служби 45% - 4059,00грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 7,5% - 570,75грн, премія 43,57% - 3315,68грн (усього - 16965,43грн).

Із листа відповідача від 01.03.2023 №39/23-04 суд установив, що позивач звертався до нього зверненням від 31.01.2023 (вх. від 31.01.2023 №22/23-12) та від 31.01.2023 (вх. від 06.02.2023 №27/23-12) щодо отримання довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсій особам начальницького та рядового складу податкової міліції. Зазначеним листом відповідач повідомив, що на виконання постанови КМУ від 21.07.2021 №761 співробітники ДФС та її територіальних органів, у т. ч., які входили до складу комісій з реорганізації Головного управління ДФС у Черкаській області станом на 31.12.2021 були вивільнені, а ДФС припинила виконання функцій центрального органу виконавчої влади. Прийнято постанову КМУ від 12.01.2022 №8, якою затверджено нового голову комісії з реорганізації ДФС. Станом на березень 2023 року відповідач проходить процес реорганізації. Комісія здійснює повноваження виключно щодо управління справами в частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідного органу виконавчої влади. У відповідача має бути визначений уповноважений структурний підрозділ, на який мають бути покладені функції щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсій особам начальницького та рядового складу податкової міліції. Враховуючи відсутність у ДФС та її територіальних органах уповноважених структурних підрозділів та той факт, що жодним законодавчим та нормативно-правовим актом не визначено уповноваженого органу, який забезпечує підготовку і подання документів для призначення/перерахунку пенсії особам, звільненим з органів податкової міліції, міністерством фінансів України спільно з комісією з реорганізації ДФС з власної ініціативи розроблено проект постанови КМУ "Про визначення органу уповноваженого на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії особам начальницького та рядового складу податкової міліції". Вказаним проектом пропонується визначити Міністерство внутрішніх справ України відповідальним органом за видачу вказаних вище довідок.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

07 серпня 2023 року Черкаський окружний адміністративний суд своїм рішенням у справі №580/4505/23 зобов`язав Головне управління ДФС у Черкаській області підготувати щодо ОСОБА_1 і направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

При цьому, даним рішенням було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача зазначити у довідці конкретні види та розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, а саме посадовий оклад 7610,00грн, оклад за військовим або спеціальним званням 1410,00грн, надбавка за вислугу років 50% - 4059,00грн, надбавка згідно з підп. "в" підп.1 п.2 постанови КМУ від 09.03.2006 №268 за високі досягнення у праці або виконання особливої важливої роботи (в наступному після втрати чинності вищевказаної постанови: надбавка за особливості проходження служби відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 (100%) 13079,00грн, надбавка згідно з постановою КМУ від 15.06.1994 №414 посадовим особам, які працюють в умовах режимних обмежень (15%) - 570,75грн, премія, яка встановлена для розрахунку пенсії (80,8%) 6148,88грн (всього 32877,63грн), як не обґрунтована, оскільки на дату вирішення спірних правовідносин відповідач не видав позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відсутні підстави вважати, що ним будуть протиправно застосовані у майбутньому під час виготовлення довідки невірний розмір основних та додаткових видів грошового забезпечення позивача.

Отже, позовні вимоги щодо встановлення конкретних розмірів та видів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не були предметом розгляду у справі № 580/4505/23.

Рішення суду набрало законної сили 08.09.2023.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 580/4505/23 відповідачем 08.08.2024р. видано довідку №6/23-08/від 18.09.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Тобто, на переконання судової колегії, відповідачем судове рішення у справі №580/4505/23 фактично було виконано в повному обсязі, що не заперечується сторонами у справі.

Отже, предметом розгляду у справі №580/4505/23 була бездіяльність позивача щодо невидачі довідки, і це Рішення було виконане.

У справі №580/4505/23 розмір складових грошового забезпечення позивача та порядок їх обрахунку не були предметом розгляду та не досліджувались на предмет їх правомірності.

В даній же справі, як зазначає позивач, предметом розгляду є дослідження на правомірність дій при розрахунку складових грошового забезпечення та порушення Відповідачем норм Постанови КМУ від 09.03.2006 року №268 та від 15.06.1994 №414 тощо.

Так, слід зауважити, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет, а також підстави, тобто коли дані позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вказана вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які ж саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Визначення змісту та обсягу позовних вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно.

Виходячи із предмету та підстав даного адміністративного позову та у справі №580/4505/23, а також враховуючи зміст судового рішення від 07.08.2023р. у справі №580/4505/23, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про тотожність даних спорів є передчасними, оскільки може бути підтверджена лише під час встановлення обставин у справі № 580/9780/24 після відкриття провадження.

Подібний правовий підхід узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.12.2022р. у справі №460/3473/21, від 23.01.2023р. у справі №340/3391/22, від 31.01.2023р. у справі №340/3391/22, від 13.03.2023р. у справі №560/11003/22, від 14.09.2023р. у справі №160/16055/22 та багатьох інших.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції допустився надмірного формалізму та фактично позбавив позивача гарантованого йому національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, а також передчасного висновку про відмову у відкритті провадження.

У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, ч. 1 п. 4 ст. 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р. - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати, справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк