Справа № 120/1636/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

10 лютого 2025 р. Справа № 120/1636/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позаштатної постійно діючої військово- лікарської комісії створеної при ІНФОРМАЦІЯ_2

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду разом із позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позаштатної постійно діючої військово- лікарської комісії створеної при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, заявник просить забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії щодо направлення позивача для проходження військової служби до завершення розгляду даної справи та набрання рішенням суду законної сили.

Заявник зазначає, що пройшов комісію і його визнано придатним, із чим він не погоджується, оскаржуючи рішення комісії про придатність.

Однак, йому вже виписано повістку на відправку на 14.02.2024 р. для проходження військової служби під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 .

При цьому, на думку заявника, позивач може набути статусу військовослужбовця до вирішення справи по суті, що унеможливить виконання судового рішення, не дивлячись на те, що ним оскаржується висновок про придатність до військової служби.

Оцінюючи подану заяву, зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши викладенні у заяві мотиви, доходжу висновку, що заява про забезпечення позову підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із процитованих норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що він може бути призваний на військову службу під час мобілізації, оскільки пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Так, як видно, позивачу виписано повістку на відправку, яка сповіщає його про необхідність з`явитися на призовний збірний пункт у зазначений час і дату (14..02.2025 р. об 11:00 год.) для проходження військової служби.

Отже, наведене свідчить про мобілізацію позивача для проходження військової служби.

Слід зазначити, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі №420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі №640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19 та інших.

Акцентую увагу, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Таким чином аналіз змісту вказаних норм та правових висновків свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Позивач зазначає, що рішення ВЛК є протиправним , оскільки посадові особи під час проходження медичного огляду порушили порядок його проведення, зокрема неврапотолог не сформував електронне звернення, у направленні не вказано коди із підставами звільнення у запас, не подано особову справу із усіма попередніми медичними документами, не вірно проведено вимірювання лікарем ортопедом. Дані обставини, на думку позивача, стали підставою для формування протиправного висновку про придатність.

Слід зазначити, що суд лише під час розгляду справи по суті може надати оцінку всім аргументам сторін щодо протиправності/правомірності оскаржуваних рішень.

При цьому, як видно із матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову, відносно позивача вже сформовано повістку на відправку, яка сповіщає його про необхідність з`явитися у зазначений час і дату для проходження військової служби у конкретній військовій частині, що свідчить про вчинення дій щодо завершення моблізації позивача.

Відтак, після прибуття позивача до військової частини, розпочнеться відлік періоду проходження військової служби, а отже статус позивача з військовозобов`язаного зміниться на військовослужбовця, відповідно, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

А отже із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що слід забезпечити позов та заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії щодо направлення позивача для проходження військової служби до набрання рішенням суду законної сили, відповідно, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

заяву позивача - задовольнити.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби до набрання рішенням суду законної сили

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна