Справа № 520/28740/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 р.Справа № 520/28740/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 (головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О.) по справі № 520/28740/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області протиправною;

- зобов`язати Харківське районне управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області надати письмову відповідь ОСОБА_1 про результати розгляду її звернення від 23.08.2024.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 закрито провадження у справі. Роз`яснено, що даний спір має вирішуватися в порядку, визначеному КПК України місцевим загальним судом.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що предметом спору у цій справі є бездіяльність уповноважених осіб Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на її заяву про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не бездіяльність відповідача, що полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, цей спір, на думку скаржника, є публічно-правовим, а тому має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Харківське районне управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач) надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зазначає, що на звернення позивача надана відповідь, отже бездіяльність відсутня.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до начальника ХРУП №3 ГУНП в Харківській області із заявою, в якій повідомила про вчинене 26.07.2021 ОСОБА_2 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 162 КК України, про що того ж дня лейтенант поліції ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Пчьолка В.О склав протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2021 по справі №638/12195/21 зобов`язано уповноважених осіб Харківського районного управління поліції №3 Головного управління національної поліції в Харківській області внести у встановленому порядку відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про вчинення злочину від 26.07.2021 та надати документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію.

19.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області із заявою про надання інформації про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якій просила:

- письмово повідомити:

чи було виконано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року по справі №638/12195/21;

чи було внесено відомості за її заявою від 26.07.2021 про вчинення громадянкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою від 26.07.2021 про вчинення громадянкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення;

- направити копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 9).

У зв`язку із неотриманням відповіді на заяву, 23.08.2024 ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із аналогічною заявою, в якій фактично просила повідомити про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою від 26.07.2021 про вчинення громадянкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення (а.с. 13).

28.09.2024 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повідомило позивача про те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, оскільки всупереч вимогам пп. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України не містять достатньо обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також достатньо інформації, необхідної для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до п. 2 розділу 1 «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020.. Також роз`яснено, що у випадку незгоди з прийнятим рішенням заявник може оскаржити його в прокуратурі або суді відповідно вимогам статтей 16, 17 Закону України «Про звернення громадян», а бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора, яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань шляхом звернення до слідчого судді місцевого суду у строк та в порядку, визначеними кримінальним процесуальним законодавством (а.с. 39).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо надання письмової відповіді на заяву, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір має бути розглянутий у порядку КПК України, а положення Закону України «Про звернення громадян» на ці правовідносини не поширюються, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати не за правилами адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності. Також таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - «ЄСПЛ»).

При визначенні предметної юрисдикції справ суд має виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункти 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України так визначають ключові терміни порушеного питання юрисдикції спору:

адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частина 6 ст. 12 КАС України конкретизує, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо, зокрема, оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, що додатково вказує на адміністративну юрисдикцію спорів, які виникли щодо порушення положень Закону України «Про звернення громадян».

Виходячи з матеріалів даної справи, колегія суддів зазначає, що зміст спірних правовідносин зводиться до перевірки наявності/відсутності бездіяльності Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 23.08.2024.

На переконання позивача, бездіяльність відповідача вбачається у не наданні відповідачем письмової відповіді за результатами розгляду її звернення, у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено право громадян України на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначенням ст. 3 цього Закону заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Звернення, оформлені належним чинним і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду; якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення; у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (стаття 7 вказаного Закону).

За приписами статей 15, 18 і 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Органи державної влади зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318- 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Так, суд першої інстанції вважав, що позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідача щодо не розгляду її заяви про вчинення злочину та внесення у встановленому порядку відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим, зі змісту звернення від 23.08.2024, слідує що позивач просить повідомити про виконанння ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року по справі №638/12195/21 та внесення відомостей за її заявою від 26.07.2021 про вчинення громадянкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також поінформувати про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні за її заявою від 26.07.2021.

Як зазначила позивач, відповіді на заяву від 23.08.2024 вона не отримала, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

В свою чергу, відповідач надав суду першої інстанції лист від 28.09.2024 про розгляд заяви позивача , з якого вбачається що її звернення розглянуто відповідно до Закону України " Про звернення громадян" та роз`ясненням про можливість оскаржити відповідь в прокуратурі або суді відповідно до статей 16, 17 Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що спірні правовідносини у цій справі зводяться до питання допущення/недопущення бездіяльності відповідача, яка полягла у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_1 від 23.08.2024 в розумінні наведеної вище ст. 3 Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 240/8264/21, від 31 січня 2023 року у справі №240/2389/21, правовідносини у якій є подібними.

Натомість, суд першої інстанції належним чином не дослідив зміст звернення позивача , не з`ясував у якому порядку воно подане: в порядку Закону України «Про звернення громадян» чи в порядку Кримінального процесуального кодексу України в межах кримінального провадження, не надав оцінки змісту відповіді на звернення та порядку в якому воно розглянуто , в якій зазначено про можливість її оскарження в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Як наслідок, закриваючи провадження у справі з підстав віднесення даної справи до компетенції судів загальної юрисдикції та необхідності розгляду її в порядку кримінального судочинства, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 520/28740/24 скасувати.

Адміністративну справу № 520/28740/24 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 10.02.2025 року