Справа № 160/9099/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2024 рокуСправа №160/9099/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
08.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, починаючи з 09.10.2023р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону №1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, починаючи з 09.10.2023р.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивачеві з 23.04.1991р. була призначена пенсія по інвалідності, після призначення якої ОСОБА_1 продовжив працювати, а в подальшому набув право на призначення пенсії за віком, у зв`язку із чим на підставі заяви позивача йому з 09.10.2023р. вперше була призначена пенсія за віком, отже, відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV) він має право на застосування при призначенні йому пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного частиною 2 статті 40 цього Закону, тобто показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021 та 2022 роки, однак, відповідач протиправно та безпідставно застосував при призначенні позивачеві пенсії за віком показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки. Позивач також наголошує, що після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, ОСОБА_1 набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-IV, оскільки за таким призначенням звернувся вперше.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року прийнято вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9099/24 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
07.05.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що, дійсно, ч.3 ст.45 Закону №1058-IV передбачено, що у разі якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії, тобто, позивачеві для застосування показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком на пільгових умовах, тобто за 2020-2022 роки (відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, з урахуванням вимог ч.3 ст.45 цього Закону), необхідно: бути вперше переведеним з пенсії по інвалідності на пенсію за віком; мати не менше 24 місяців страхового стажу, після попереднього перерахунку, натомість, позивач після призначення пенсії по інвалідності працював та йому проводилися перерахунки пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV, при цьому 06.02.2014р. позивач особисто надав заяву про перерахунок пенсії з зарахуванням стажу роботи по 30.11.2012р., отже, стаж позивача за результатами перерахунку було зараховано до 30.11.2012р., разом з тим, після 30.11.2012р. позивач не працював та, відповідно, не має необхідних не менше 24 місяців страхового стажу, для застосування частини третьої статті 45 Закону №1058-IV. Таким чином, враховуючи факт відсутності у позивача після останнього (попереднього) перерахунку пенсії по інвалідності не менше 24 місяців страхового стажу, підстав для застосування частини другої статті 40 Закону №1058-IV (середня заробітна плата за 2020-2022 роки), з урахуванням вимог частини третьої статті 45 цього Закону, немає.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 23.04.1991р. отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи, інвалід з дитинства.
Після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжив працювати.
При цьому відповідачем проводилися перерахунки пенсії позивача відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV.
Зокрема, 06.02.2014р. позивачем подано заяву про перерахунок пенсії із зарахуванням стажу роботи по 30.11.2012р.
Стаж позивача за результатами перерахунку було зараховано до 30.11.2012р.
Після 30.11.2012р. позивач не працював.
09.10.2023р. позивачем до територіального органу Пенсійного фонду подано заяву про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
На підставі вказаної заяви позивача було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058-IV з 09.10.2023р.
01.11.2023р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою з питання пенсійного забезпечення.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у застосуванні при переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 роки, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до абз.1, 2 ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV (в редакції на час звернення позивача заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
При цьому абз.3 ч.3 ст.45 Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
При цьому ч.3 ст.45 Закону №1058-IV визначено порядок застосування положень ч.2 ст.40 цього Закону, у разі переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, а саме визначено те, що середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії, застосовується у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.
Таким чином, для застосування показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують призначенню пенсії за віком (відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, з урахуванням вимог ч.3 ст.45 цього Закону), необхідно, щоб переведення особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком було здійснено вперше, а також щоб така особа мала не менше 24 місяців страхового стажу, після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності.
Позивач вважає, що оскільки він продовжував працювати після призначення йому пенсії по інвалідності, то при переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше пенсійний орган мав застосувати середню заробітну плату (доход) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2020, 2021, 2022 роки.
Водночас, судом встановлено, що, дійсно, позивач після призначення пенсії по інвалідності продовжив працювати, при цьому пенсійним органом проводилися перерахунки пенсії позивача відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV, зокрема, 06.02.2014р. позивач подав заяву про перерахунок пенсії з зарахуванням стажу роботи по 30.11.2012р., на підставі якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до розпорядження 143615 від 17.02.2014р., копія якого міститься в матеріалах справи, отже, стаж позивача за результатами перерахунку було зараховано до 30.11.2012р., разом з цим, після 30.11.2012р. позивач не працював, що останнім спростовано не було, відтак, позивач не набув 24-місячного страхового стажу, як того вимагає ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2020, 2021, 2022 роки, відсутні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.05.2019р. у справі №194/601/17 (2-а/194/21/17) (адміністративне провадження №К/9901/1340/17).
Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що, враховуючи факт відсутності у позивача після останнього (попереднього) перерахунку пенсії по інвалідності не менше 24 місяців страхового стажу, підстав для застосування частини другої статті 40 Закону №1058-IV (середня заробітна плата за 2020-2022 роки), з урахуванням вимог частини третьої статті 45 цього Закону, немає.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування при перерахунку позивачеві пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 роки та, відповідно, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова