Справа № 201/16015/24
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/201/19/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 17 грудня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування рішення.

У поданому позові позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3653741 від 13 грудня 2024 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та стягнути судові витрати.

В обґрунтування доводів позову позивач вказує на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3653741 від 13 грудня 2024, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Відповідно до фактичних обставин, вказаних у оскарженій постанові, ОСОБА_1 керувала автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Садова в с. Софіївка, Криворізького району Дніпропетровської області з швидкістю 85 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/ год, чим перевищила максимальне обмеження швидкості на 35 км/год, що вимірювалось приладом TRUCAM TC 000659. Права та обов`язки роз`яснено на БК 475200, 475131, 475134 та 475133, чим, на думку поліцейського, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач зазначає, що під час зупинки транспортного засобу на вимогу позивача працівниками патрульної поліції було надано для ознайомлення відеозапис з спеціального технічного засобу «TRUCAM» на якому не було зафіксовано правопорушення, яке ставиться в провину позивачу. Після консультації з адвокатом, позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 276 КУпАП, позивачем було заявлено клопотання про направлення даної справи для розгляду до УПП в Дніпропетровській області, оскільки позивач постійно проживає та зареєстрована у м. Дніпро та надала працівникам поліції відповідні контактні дані для повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи.

Вказані клопотання представником патрульної поліції були задоволені у повному обсязі та повідомлено про те, що справа буде направлена до м. Дніпра для розгляду, про що її буде повідомлено.

Крім того, невідомою особою, яка перебувала у форменому одязі патрульних поліцейських, Полковниковою Ганною Сергіївною, було видано позивачу запрошення на 13 грудня 2024 року на 10 годину 00 хвилин прибути за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ракетна, буд. 1а для розгляду справи.

На уточнююче запитання позивача гр. ОСОБА_2 повідомила, що її клопотання задоволено та справу буде направлено до м. Дніпро. На цьому ж запрошенні наявний номер мобільного телефону ОСОБА_2 , а саме « НОМЕР_2 ».

На передодні 13 грудня 2024 року, а саме 12 грудня 2024 року захисником позивача було неодноразово здійснено телефонні дзвінки на вищевказаний номер телефону, з метою дізнатись чи було направлено справу про адміністративне правопорушення до УПП в Дніпропетровській області, однак слухавку ця особа протягом дня не знімала.

В цей же день, представником позивача було направлено на офіційну електронну адресу Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП «» адвокатський запит, який підписаний з використанням електронно-цифрового підпису про надання інформації щодо направлення справи до УПП в Дніпропетровській області для розгляду, однак станом на день подання цього позову будь-якої відповіді на цей запит не отримано.

В той же час, 13 грудня 2024 року в застосунок «ДІЯ» позивачу надійшла оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Надана позивачу відеофіксація з спеціального технічного засобу «TRUCAM» не містить будь-яких даних, які свідчили про наявність у діях позивача об`єктивних ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на даному відеозапису зафіксовано рух колони автомобілів, в якій позивач перебувала четверта в черзі, однак працівники поліції, з якихось суб`єктивних міркувань, вирішили, що показання цього приладу спрямовані саме на неї та фіксують саме її швидкість для руху, що не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується самим відеозаписом.

Позивач звертає увагу й на ту обставину, що здійснення відеофіксації на вказаний прилад проводилась з рук працівника поліції.

Не погодившись з позовними вимогами 23 січня 2025 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, в якому вказано, що 27 листопада 2024 року під час несення служби в Дніпропетровській обл., Криворізький р-н., с. Софіївка, вул. Садова 122А, інспектором Полковникова Ганна Сергіївна за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam (серійний номер ТС000659) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 85 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год., чим порушив п. 12.96 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими.

У ході розгляду справи громадянка ОСОБА_1 заявила клопотання щодо перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідністю надання їй правничої допомоги. У клопотанні громадянка ОСОБА_1 прохала перенести розгляд справи у справі про адміністративне правопорушення за фактичним місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 або направити копію постанови про адміністративне правопорушення на поштову адресу: АДРЕСА_2 . Клопотання було задоволено. Сумісно з громадянкою ОСОБА_1 було обрану дату розгляду справи 13 грудня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_3 , про що громадянка ОСОБА_1 була належним чином проінформована та отримала запрошення до підрозділу поліції на вказану дату та час, де поставила власний підпис про отримання даного запрошення.

Згідно розстановки сил та засобів станом на 13 грудня 2024 року взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській обл. Департаменту патрульної поліції інспектор ОСОБА_2 здійснювала патрулювання у складі екіпажу Буран-205 у зоні оперативного реагування Саксаганського, Довгинцівського та Металургійного районів міста Кривий Ріг, що унеможливлювало проведення розгляду справи у справі про адміністративне правопорушення у місті Дніпро за фактичним місцем проживання правопорушника.

Оскільки громадянку ОСОБА_1 було належним чином проінформовано про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відбувся згідно вимог ч.1 ст.268 КУпАП. Винесено постанову серії ЕНА №3653741 за ч.1 ст. 122 КУпАП щодо гр-ки ОСОБА_1 від 13 грудня 2024 року.

28 січня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказано, що крім наведення інструкції з використання приладу TruCam, відповідачем жодним чином не спростовано тієї обставини, що фіксація швидкості руху за допомогою цього приладу здійснювалась з рук.

Працівники поліції, які складали постанову у справі про адміністративне правопорушення зазначили у ній недостовірні відомості, оскільки з постанови видно, що позивач начебто керувала автомобілем по вул. вул. Садова, біля будинку 122А в с. Софіївка, Криворізького району Дніпропетровської області, в той час, як на долучено до матеріалів відзиву фотознімку чітко видно, що автомобіль здійснює рух по об`їзній дорозі с. Софіївка по трасі Н-11, тобто поза межами населеного пункту, де швидкість руху транспортних засобів регулюються положеннями п. 12.6 ПДР України, а не 12.4, як на це посилається відповідач. Факт руху саме на об`їзній дорозі, а не по вул. Садова, біля будинку 122А, яка розташована в самому центрі села Софіївка, підтверджується також й відеозаписом, наданим суду.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, як і відзив на нього, з долученими до нього доказами, не містять будь-яких відомостей про те, що водій ОСОБА_1 27 листопада 2024 року о 10 годині 53 хвилини керувала автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Садова, буд. 122А в с. Софіївка Дніпропетровської області, а рухалась поза межами населеного пункту, оскільки доказів зворотного відповідачем до матеріалів справи не долучено, що виключає в її діях склад адміністративного правопорушення.

Твердження відповідача про те, що гр. ОСОБА_2 , яка несе службу у м. Кривий Ріг не могла поїхати в м. Дніпро для розгляду справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та відомчих інструкцій поліцейських, які, як і КУпАП, передбачають можливість передачі справи для розгляду до іншого органу, уповноваженого на розгляд справи про адміністративне правопорушення, а такі дії відповідача свідчать виключно про те, що останні скористувались правовою необізнаністю позивача та здійснили розгляд справи про адміністративне правопорушення з грубим порушенням норм КУпАП.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2024 року справа за указаним позовом була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.36).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року було відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування рішення. (а.с.37-38).

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до постанови №ЕНА03653741 від 13 грудня 2024 року, ОСОБА_1 керувала автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Садова в с. Софіївка, Криворізького району Дніпропетровської області з швидкістю 85 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/ год, чим перевищила максимальне обмеження швидкості на 35 км/год, що вимірювалось приладом TRUCAM TC 000659. Права та обов`язки роз`яснено на БК 475200, 475131, 475134 та 475133, чим, на думку поліцейського, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с.21-23,31).

Під час зупинки транспортного засобу 27 листопада 2024 року позивачем письмово заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 276 КУпАП, позивачем було заявлено клопотання про направлення даної справи для розгляду до УПП в Дніпропетровській області, оскільки позивач постійно проживає та зареєстрована у м. Дніпро та надала працівникам поліції відповідні контактні дані. (а.с.18).

Після чого позивачу було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення на 13 грудня 2024 року о 10:00 за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ракетна, буд. 1А. Факт отримання повідомлення позивачу підтверджується власним підписом останньої. (а.с.17).

В матеріалах справи міститься датований 12 грудня 2024 року адвокатський запит, зміст якого полягає в з`ясуванні місця знаходження адміністративних матеріалів та в направленні останніх до м. Дніпро. (а.с.15-16). Доказів відправлення вказаного запиту до матеріалів справи долучено не було.

Відповідачем було надано фото і відео, які були оглянуті судом, відповідно до яких, транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухається по дорозі зі швидкістю 73 кілометри на години, вимірювальний пристрій TRUCAM TC 000659, відповідно до відео, був направлений на даний транспортний засіб та зафіксував швидкість шляхом фото та відео фіксації. (48-49).

На вимірювальний пристрій TRUCAM TC 000659 надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/30757, чинне до 23 квітня 2025 року. (а.с.50).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Положеннями статей 276, 278, 279, 280-285 КУпАП встановлено, які дії орган (посадова особа) повинен провести при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, чітко регламентовано порядок розгляду справи та обставини, які при цьому підлягають з`ясуванню, зокрема: місце розгляду справи; строки розгляду справи; порядок розгляду справи, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Принцип застосування адміністративної відповідальності лише за наявності вини. Застосування відповідальності без наявності вини, можливо лише у випадках, прямо передбачених законодавством, що регулює конкретні суспільні правовідносини.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з п. 12.9 (б) ПДР 12.9 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачається за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Стосовно посилань позивача про не направлення адміністративного матеріалу для розгляду за підсудністю до міста Дніпра, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП встановлено, що справи про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Тобто з аналізу вказаної норми, вбачається, що справи за ч. 1 ст. 122 КУпАП України, можуть розглядатись як за місцем вчинення (частина 1 вказаної статті), так і за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

В наданому відповідачем відзиві було повідомлено, що направлення справи до м. Дніпро не відбулось через розстановку сил та засобів станом на 13 грудня 2024 року взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку ПП в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській обл. Департаменту патрульної поліції інспектор Полковникова Ганна Сергіївна здійснювала патрулювання у складі екіпажу Буран-205 у зоні оперативного реагування Саксаганського, Довгинцівського та Металургійного районів міста Кривий Ріг, що унеможливлювало проведення розгляду справи у справі про адміністративне правопорушення у місті Дніпро за фактичним місцем проживання правопорушника.

В своєму клопотанні про направлення справи до м. Дніпра, позивач зазначила «прошу передати справу до УПП в Дніпропетровській області для розгляду. У випадку відмови в передачі справи направити постанову для ознайомлення до м. Дніпро».

В свою чергу, суд звертає увагу, що жодною інструкцією та кодексом, які регулюють справи що виникають з приводу вчинення адміністративних правопорушень не передбачено передачу адміністративних справ з одного підрозділу поліції до іншого та процедуру такої передачі. Законом лише встановлено альтернативну підсудність справ, за якою можна слухати ту чи іншу справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до зазначено, відповідачем вимоги ст. 276 КУпАП України, порушено не було.

Також суд звертає увагу, що позивач була належним чином повідомлена про час та місце розгляду своєї справи, безпосередньо у м. Кривий Ріг, а не в м. Дніпро, про що свідчить повідомлення про запрошення, і лише за день до офіційного розгляду почала цікавитись де саме знаходиться вказана справа, не отримавши відповіді про місце знаходження справи позивач не скористалась правом на направлення клопотання про відкладення розгляду справи в порядку стаття 268 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

З огляду на вказане судом не вбачається порушень з боку відповідача в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стосовно посилань позивача на відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме «у справі про адміністративне правопорушення зазначили недостовірні відомості, оскільки з постанови видно, що позивач начебто керувала автомобілем по вул. Садова, біля будинку 122А в с. Софіївка, Криворізького району Дніпропетровської області, в той час, як на долучено до матеріалів відзиву фотознімку чітко видно, що автомобіль здійснює рух по об`їзній дорозі с. Софіївка по трасі Н-11, тобто поза межами населеного пункту, де швидкість руху транспортних засобів регулюються положеннями п. 12.6 ПДР України, а не 12.4, як на це посилається Відповідач. Факт руху саме на об`їзній дорозі, а не по вул. Садова, біля будинку 122А, яка розташована в самому центрі села Софіївка, підтверджується також й відеозаписом, наданим суду».

Проте з аналізу наданого відео, судом не вбачається можливим встановити, що позивач рухалась безпосередньо по трасі, оскільки жодних відміток чи знаків, які б підвереджували цей факт не зафіксовано.

Крім того, суд зазначає що швидкість руху імперативно регулюється відповідними знаками, а не розміщенням дороги.

Стосовно посилань позивача, що фіксація правопорушення була здійснена вимірювальним пристроєм TRUCAM TC 000659, який знаходився в руках у поліцейського, суд зазначає наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

В даному випадку перевищення швидкості зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam TC000659.

Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam TC000659 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam TC0006592», спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Суд зазначає, що прилад TruCam TC000659 не є автоматичним засобом вимірювальної техніки.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» отримав сертифікат відповідності.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30757, що прилад TruCam LTI 20/20 серійний № TC000659 є придатним до застосування і відповідає необхідним вимогам. Дане свідоцтво чинне до 23 квітня 2025 року.

Можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у статті 40 Закону України Про Національну поліцію.

Згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону в редакції на час виникнення спірних правовідносин поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Вказаною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.

При цьому спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України Про Національну поліцію не визначений. Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик.

За даними ДП Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, наведені позивачем доводи з приводу використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими.

Враховуючи вищенаведене, відсутність доказів не правомірності дій з боку відповідача, не встановлено, суд приходить до висновку про не обґрунтованість вимог позивача щодо закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відносяться на його рахунок.

Керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій та скасування рішення відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.О. Демидова