Справа № 480/9922/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2025 р.Справа № 480/9922/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження у справі за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року по справі № 480/9922/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

На зазначене рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 подано апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу залишено без руху, надано ІНФОРМАЦІЯ_1 строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання клопотання (заяви) про поновлення строку на апеляційне оскарження із вказанням поважних причин пропуску строку та докази в підтвердження протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху.

ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи свідчать, що 23.12.2024 судом винесено оскаржуване рішення.

Оскаржуване рішення отримано апелянтом 23.12.2024 о 16:21 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в кабінет апелянта.

23.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, тобто після закінчення процесуального строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заяви про поновлення строку заявник посилається на ст.ст. 121, 295 КАС України, правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 29.09.2022 по справі № 500/1912/22, від 29.09.2022 по справі № 500/1912/22, рішення Європейського суду з прав людини «Голдер проти Сполученого Королівства», «Bellet v. France», «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 заходиться на території Сумської міської територіальної громади, яка починаючи з 06.03.2024 віднесена до районів ведення можливих бойових дій, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами). Наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, з 01.09.2024 по теперішній час Сумська міська територіальна громада включена до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. З боку держави-агресора постійно здійснюються ворожі обстріли та наносяться ракетні (повітряні) атаки по всій території України, в тому числі Сумської області як прикордонної, що становить реальну загрозу для життя і здоров`я особового складу органу військового управління ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вимушений, не нехтуючи сигналами повітряної тривоги, додержуватися вимог безпеки та вживати визначені заходи щодо запобігання настанню негативних наслідків. Посилаючись на обставини та обґрунтування викладені в заяві, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatis mutandis рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року («Bellet v. France», заява № 23805/94, § 36)).

Окрім того, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України).

У рішенні від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France» (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Також ЄСПЛ зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Відповідно до ст. 129 Конституції України та пункту 7 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Надаючи оцінку доводам апелянта, колегія суддів , в цій конкретній справі, враховує те, що після отримання оскаржуваного рішення апелянт через незначний проміжок часу - на наступний день після спливу 30-тиденного строку на апеляційне оскарження рішення, подав апеляційну скаргу, тобто не допустив необ`єктивного зволікання, в цьому випадку в діях апелянта не вбачається ознак невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що заява апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 73, 74, 133, 295 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И В:

Заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 року по справі № 480/9922/23 поновити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Ральченко І.М.