Справа № 440/14524/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14524/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/14524/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03.12.2024 адвокат Ломага Антон Альбертович, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ №1214586 від 03.12.2024, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 04.11.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який не знайшов підстав для звільнення позивача, мобілізованого під час воєнного стану, з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 заяву адвоката Ломаги А.А. про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

18.12.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 40-45), в якому представник просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби встановлено, що дружині позивача ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності. Водночас у доданій до рапорту довідці до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №534908 від 09.10.2024 відсутній висновок про потребу у його дружини у постійному догляді, а сама по собі наявність інвалідності ІІ групи не є підставою для здійснення постійного догляду. При цьому доданий до рапорту висновок ЛКК "Клініки добра" від 25.10.2024 не може бути визнаний документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки такий висновок, виданий комісією, яка уповноважена підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

У відповіді на відзив (а.с. 75-80) представник позивача наполягав на тому, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 23.07.2024 №495 "Про затвердження змін до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України" для осіб з інвалідністю ІІ групи факт потреби у постійному догляді може підтверджуватися виключно висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Щодо розмежування повноважень МСЕК та ЛКК щодо визначення для особи з інвалідністю ІІ групи необхідності у постійному сторонньому догляді та форми документів, якими такі обставини засвідчуються, зауважував, що виходячи з норм Положення №1317 медико-соціальні експертні комісії вказують про потребу у сторонньому догляді виключно особам з інвалідністю ОСОБА_3 групи у Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (форма 157-1/0), що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 №577). Крім того зазначав, що потребу у постійному сторонньому догляді іншій категорії осіб визначають лікарсько-консультативні комісії, що підтверджують форми первинної облікової документації, у т.ч. "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" (форма №080-4/о затверджена наказом МОЗ від 09.03.2021 №407).

У запереченнях (а.с. 81-86) представник відповідача навів доводи аналогічні тим, що наведені у відзиві на позов.

Розгляд справи, відповідно до ст. 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як зазначає представник у позовній заяві, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.03.2022 громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призвано за мобілізацією для проходження військової служби.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2022 №59 сержанта ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом вважати призначеним на посаду командира відділення взводу технічного обслуговування 1 реактивного артилерійського дивізіону (зворот а.с. 47).

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.01.2024 №33 сержанта ОСОБА_1 , командира господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №11-рс від 31.01.2024 на посаду командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону, вважати таким, що справи та посаду, яку обіймав, здав. Вважати таким, що справи та посаду командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с. 47).

Між тим, відповідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 04.03.2022 Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстрував шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 54).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №534908 від 09.10.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено вперше інвалідність ІІ групи з 23.09.2024 строком по 01.11.2025. Причина інвалідності - загальне захворювання. Висновок про умови та характер праці: праця без тяжких фізичних та психо-емоційних навантажень (а.с. 18).

04.11.2024 позивач звернувся до свого безпосереднього командира з письмовим рапортом, в якому висловив прохання звільнити його з військової служби за сімейними обставинами відповідно до пункту "г" пункту 2 частини четвертої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного догляду (а.с. 49).

Як підтвердив відповідач у відзиві, до рапорту від 04.11.2024 долучені нотаріально посвідчені копії: паспорту ОСОБА_1 , паспорту ОСОБА_2 , РНОКПП ОСОБА_2 , довідки МСЕК серія 12 АГГ №534908, довідки про місце проживання, свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , довідки ОСОБА_4 , консультаційного висновку спеціаліста, свідоцтва про народження НОМЕР_5 .

У зв`язку з цим начальником відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 здійснено попередній розгляд рапорту сержанта ОСОБА_6 , в ході якого було встановлено наступне:

1. В довідці МСЕК серії 12 ААГ № 534908 від 09.10.2024 дружини військовослужбовця ОСОБА_2 відсутній висновок (рекомендації) в потребі постійного стороннього догляду, в розділі 12 зазначеної довідки дозволена "праця без тяжких фізичних та психо-емоційних навантажень".

2. В консультаційному висновку спеціаліста "Клініки добра" від 22.10.2024 (форма №028/о) дружини військовослужбовця ОСОБА_2 також відсутній висновок (рекомендації) в потребі постійного стороннього догляду. У висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі "Клініки добра" від 25.10.2024 (форма №080-4/о) дружини військовослужбовця ОСОБА_2 зазначено, що дружині військовослужбовця рекомендоване отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також зазначено, що висновок надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України №407 від 09.03.2021 висновок (форми № 080-4/о) надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Також зазначено, що висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Таким чином висновок форми 080-4/О не є документом, який підтверджує потребу в постійному сторонньому догляді.

Вищенаведені висновки відображені у рапорті начальника відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 за реєстраційним №15410 від 08.11.2024 (а.с. 48), який містить резолюцію щодо відсутності підстав для звільнення.

Рішення по даному рапорту доведено позивачу через його безпосереднього командира.

Не погоджуючись з позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону №2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, за змістом підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008 у редакції, чинній станом на дату подання рапорту - 04.11.2024), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (у редакції, чинній на момент подання позивачем рапорту про звільнення від 04.11.2024).

Відповідно до пункту 14.28 розділу XIV цієї Інструкції, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

Відповідно до абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ, яка визначає підстави звільнення з військової служби, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

З аналізу наведених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення військовослужбовця з військової служби.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби за мобілізацією через сімейні обставини на підставі абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII.

Підставою для такої відмови стало ненадання позивачем до рапорту про звільнення документів, які підтверджують необхідність постійного догляду за дружиною позивача.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (надалі - Положення №1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення №1317, комісія (МСЕК) проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акту огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акту огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акту огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Тож лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Стосовно повноважень ЛЛК і медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 4 Положення №1317, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

- потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

- потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

- ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

- причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

- медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, натомість вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

Поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", адже перше вказує на те ким надається догляд, а друге - коли надається такий догляд. При цьому "постійний догляд" - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження - постійно.

Водночас відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку, до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві"; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі".

Згідно з пунктами 3, 4 цієї Інструкції, такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації №027/о "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Крім того наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі". Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції, такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о "Медична карта амбулаторного хворого №_", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Також повноваження ЛЛК визначені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667 "Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання".

Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням №1317, суд дійшов висновку про те, що саме МСЕК визначає потребу у сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то такі повноваження віднесені до компетенції ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23.

Тож відносно осіб, яким встановлено інвалідність, висновок щодо необхідності здійснення постійного догляду надає медико-соціальна експертна комісія. Виняток становлять лише особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яким висновок про необхідність постійного догляду може надаватись ЛКК закладу охорони здоров`я.

Водночас Верховний Суд, надаючи оцінку подібним правовідносинам у постанові від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 враховував, що відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Отже, за висновком Верховного Суду Закон №2232-XII встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів і перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини, тоді як приписи постанови Кабінету Міністрів України розмежовують повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.

Як з`ясував суд, потребу у постійному сторонньому догляді, на думку позивача, що є сімейною обставиною, яка дає право звільнитися з лав Збройних Сил України під час дії воєнного стану, підтверджують два документи, а саме:

- висновок лікарсько-консультативної комісії від 25.10.2024, виданий ТОВ "Клініка добра" про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма №080-4/о), терміном на 1 рік, відповідно до якого ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (зворот а.с. 64);

- довідка до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №534908 від 09.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності з 23.09.2024, причина інвалідності: загальне захворювання, на строк до 01.11.2025 (зворот а.с. 65).

Суд звертає увагу на той факт, що вказаною довідкою огляду МСЕК дружині позивача встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.11.2025, а необхідність у постійному сторонньому догляді не визначено.

Тож вказана довідка не є документом, що підтверджує необхідність постійного стороннього догляду у розумінні положень Закону № 2232-XII, а лише свідчить про надані рекомендації ОСОБА_2 .

Так само у висновку, складеному ЛКК ТОВ "Клініка добра", відсутня інформація про необхідність здійснення постійного догляду. Саме по собі поняття "отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи", про що зазначено у висновку ЛКК, не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

З огляду на відсутність в наданих документах інформації про необхідність постійного догляду, суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження факту існування підстав для звільнення з військової служби, визначених підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому, зважаючи на те, що дружині позивача встановлена інвалідність ІІ групи за загальним захворюванням, то повноваження з надання висновку про необхідність здійснення постійного догляду належать саме до компетенції медико-соціальної експертної комісії.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби на підставі абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд визнає заявлений позов безпідставним, у зв`язку з чим залишає його без задоволення у повному обсязі.

За відсутності підстав для задоволення позову відсутні й підстави для розподілу судових витрат, яких позивач не поніс.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/14524/24 - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун