Справа № 520/26734/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 р.м. Харків
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанова К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Головного управління Національної поліції в Харківській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 520/26734/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач, ГУ НП в Харківській обл.), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову в зарахуванні ОСОБА_1 ГУ НП в Харківській обл. до стажу служби в Національній поліції України, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки відповідно до ч.1 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ (далі - Закон №580-УІІІ), стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції ГУ ДФС у Харківській області на посадах начальницького складу, як служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

- зобов`язати ГУ НП в Харківській обл. зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки відповідно до ч.1 ст.78 Закону №580-УІІІ, стаж служби ОСОБА_1 в податковій міліції ГУ ДФС у Харківській області на посадах начальницького складу, як служби в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду, з 07.06.2016 по 02.04.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 у справі 520/26734/23 адміністративний позов залишено без задоволення.

Другий апеляційний адміністративний суд, постановою від 13 січня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнив частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року по справі № 520/26734/23 скасував.

Ухвалив постанову, якою позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Харківській обл. задовольнити частково.

Визнано протиправною відмову ГУ НП в Харківській обл. у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент прийняття на службу в Національну поліцію України вислугу років з 07.06.2016 по 02.04.2020 в органах податкової міліції в Державній податковій адміністрації в Харківській області, яка викладена у листі від 20.09.2023 №4175/с/119-12/01-2023

Зобов`язано ГУ НП в Харківській обл. зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу в Національну поліцію України вислугу років з 07.06.2016 по 02.04.2020 в органах податкової міліції в Державній податковій адміністрації в Харківській області.

В іншій частині вимог позов залишив без задоволення

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Харківській обл. судовий збір у розмірі 3006 грн 08 коп.

Другий апеляційний адміністративний суд, ухвалою від 21 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі №520/26734/23 - задовольнив.

Виправив описки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 520/26734/23, а саме: у описовій та резолютивній частинах слова Державна податкова адміністрація в Харківській області у всіх відмінках замінив на Головне управління Державної фіскальної служби в Харківській області, а також у описовій частині період служби позивача у податковій міліції з 08.12.1999 по 22.10.2007 замінив на період з 07.06.2016 по 02.04.2020.

23.01.2025 ГУ НП в Харківській обл. звернулося до Другого апеляційного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що позивач не повідомив суду про дві суттєві обставини, які мають значення для належного вирішення справи по суті спору, а саме:

1. Позивач після звільнення з ГУДФС у Харківській області був прийнятий на службу до Державного бюро розслідувань, і ніколи (жодного дня) не працював в органах поліції, на службу не приймався, будь-якого відношення до органів поліції не має.

2. Позивач під час розгляду справи № 520/26734/23 в суді першої інстанції подав до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву до Державного бюро розслідувань (справа № 320/9133/24) з ідентичними позовними вимогами.

Вказує, що ці обставини не могли бути відомі відповідачу ГУНП в Харківській області, а позивач в свою чергу не повідомив про ці обставини, що призвело до невірного встановлення обставин у справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за заявою ГУ НП в Харківській обл. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року по справі №520/26734/23.

Від позивача надійшли заперечення, в яких він просить відмовити у задоволенні заяви ГУ НП в Харківській обл. з огляду на те, що відповідач, як суб`єки владних повноважень володів інформацією про осіб які у нього працюють та були звільненні. Про те, що позивач ніколи не працював у ГУ НП в Харківській обл. не може бути визнано ново виявленою обставиною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень.

Так, за приписами частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

З аналізу наведеної статті вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 28 липня 2022 року та від 26 травня 2022 року у справах № 560/1778/19 та 480/3585/19 відповідно.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.05.2018 у справі №303/3535/16.

У справі, що розглядається, відповідач визначив нововиявленими обставинами те, що позивач після звільнення з ГУДФС у Харківській області був прийнятий на службу до Державного бюро розслідувань, і ніколи (жодного дня) не працював в органах поліції, на службу не приймався, будь-якого відношення до органів поліції не має, а також звернення позивача до Київського окружного адміністративного суду з подібним позовом до Державного бюро розслідувань (справа № 320/9133/24).

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.02.2020 у справі №800/578/17, необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України є те, що:

по-перше, вона існувала на час розгляду справи;

по-друге, ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи;

по-третє, вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Також необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 29.08.2018 у справі № 552/137/15-ц та постанові від 07.09.2020 у справі № 820/5989/15.

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Так, у адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.

Варто зауважити, що обов`язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість одержати її у відповідний час.

При цьому нововиявлена обставина як юридичний факт мав існувати на момент подання позову.

У справі, що розглядається, факт звернення позивача до Київського окружного адміністративного суду з позовом позовну заяву до Державного бюро розслідувань (справа № 320/9133/24) не є істотними обставинами, оскільки не має жодного значення для розгляду цієї справи.

Нововиявленими слід вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачеві у зарахуванні стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції ГУ ДФС у Харківській області на посадах начальницького складу, як служби в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду лише з підстав відсутності відповідного права, та не виходив з того факту, що позивач ніколи не працював в органах Національної поліції.

Також відповідач ані у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції не вказував про те, що підставою для відмови у зарахуванні стажу ґрунтувалося саме на тому, що позивач не має жодного відношення до органів Національної поліції, більш того, у додаткових поясненнях від 21.03.2024 (абз. 1 арк. 3), поданих до суду апеляційної інстанції відповідач вказав: «Станом на час прийняття позивача на службу до органів Національної поліції України діяв Закон № 580-VIII, частиною другою статті 78 якого визначений виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону.».

Разом з цим колегія суддів критично ставиться до твердження ГУ НП в Харківській обл., про те, що йому могло бути невідомо чи проходить позивач у нього службу.

Отже, наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі "Попов проти Молдови" № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі "Христов проти України" (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява №4994/04, пункт 43).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі №520/26734/23, оскільки обставини, на які посилається заявник, як на підстави для перегляду цього судового рішення, не є нововиявленими в розумінні ст. 361 КАС України, так як не змінюють встановлених судом обставин (норм матеріального права) та не впливають на результат вирішення справи.

Такі висновки суду щодо застосування приписів 361 КАС України, узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №641/675/19.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 242, 321, 325, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Харківській області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року по справі № 520/26734/23.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року по справі № 520/26734/23 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Спаскін О.А. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали виготовлений 11.02.2025.