Справа № 280/3715/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2025 року м. Дніпросправа № 280/3715/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Хмельницької митниці

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року (суддя Чернова Ж.М.)

у справі №280/3715/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ»

до Хмельницької митниці

про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці, в якому просило:

визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000179 від 18.03.2024, прийняту Хмельницькою митницею;

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA400000/2024/000068/2 від 18.03.2024, прийняте Хмельницькою митницею за результатами перевірки митної декларації №24UA79U4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товару, який надійшов від компанії Energy3000 solar GmbH, Австрія, позивач надав всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди. Однак, позивачу протиправно відмовлено у митному оформленні товару у зв`язку з неподанням до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості. Позивач вважає, що в процесі здійснення митного оформлення було надано усі необхідні первинні документи, зміст яких містить усі відомості про об`єкт (товар) митного оформлення та ціну контракту (договору), що дає підставу застосовувати основний метод визначення митної вартості згідно статті 57 Митного кодексу України, а саме: за ціною договору. При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів. Разом з тим, відповідачем необхідна консультація у належний спосіб проведена не була. Окрім того, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відсутні посилання на ознаки підробки в наданих до митного оформлення документах, які підтверджують числові значення вартості товару. Також зазначені документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року позов задоволено.

Суд виходив з того, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. Суттєвих недоліків подані до митного органу документи не містили, а відповідно у відповідача не було підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Стосовно витрат на транспортування товару до кордону з Україною суд зазначив, що вартість цих витрат підтверджується в повному обсязі наданими митному органу первинними документами - довідками про транспортні витрати, які не містять помилок та розбіжностей. Митним органом не обґрунтовано належними доказами вплив розбіжностей в частині зазначення відправника товару в CMR на визначення митної вартості товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповно з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скаржник наполягає, що рішення про коригування митної вартості повністю відповідає вимогам частини 2 статті 55 МК України, прийняте за наслідком проведеної митним органом процедури контролю правильності визначення митної вартості товарів, за результатами оцінки та на основі пред`явлених декларантом документів. У митного органу були підстави вважати, що документи, подані до митного оформлення, не містять достовірної інформації щодо дійсної вартості оцінюваного товару, оскільки заявлений рівень митної вартості не був підтверджений документально. Під час здійснення контролю митної вартості оцінюваного товару митним органом встановлено обґрунтовані підстави, які унеможливлюють застосування вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортуються, та винесено обґрунтоване рішення про коригування митної вартості.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем - ТОВ «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ» (покупець) укладено з компанією Energy3000 solar GmbH, Австрія, договір поставки товарів від 25.01.2024 №2024/25.01

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник (Energy3000 solar GmbH) зобов`язується забезпечити постачання та передачу у власність покупця товару в асортименті, кількості, комплектності, якості та на умовах, передбачених цим договором.

Асортимент та загальна кількість товару зазначаються сторонами в інвойсах (комерційні рахунки-фактури), які є невід`ємними додатками до цього договору. Кількість товару, що поставляється в кожній партії, обговорюється сторонами окремо на підставі замовлення покупця і відображається в товарно-транспортних накладних і інвойсах (п. 2.1-2.2 договору).

За пунктами 6.1-6.2 договору місце відвантаження товару - склад постачальника. Постачання товару від постачальника до покупця здійснюються на умовах EXW, FCA, CIP, CIF, FOB.

18.03.2024 з метою митного оформлення обумовленого наведеним договором товару декларантом до митного органу подано митну декларацію №24UA79U4 на товар «Сонячні панелі Longi LR5 72HTH - 580M - 620 шт. Вихідна потужність 580Вт. Виробник: Longi Technology Co (Китай) Торгівельна марка: Longi», код товару згідно з УКТЗЕД - , вага нетто/ брутто 17050 кг/18044 кг, умови поставки FCA Evergem, ВЕ.

Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом за ціною договору щодо товару, який імпортується, з додаванням до фактурної вартості у розмірі 47467,20 євро витрат на транспортування в розмірі 180954,00 грн.

На підтвердження митної вартості позивачем подано документи, зазначені в графі 44 митної декларації: пакувальний лист (Packing list) №PAL-100859 від 05.03.2024; рахунок-проформа (Proforma invoice) №AT22401247 від 01.02.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №AT42404836 від 04.03.2024; автотранспортна накладна №В В 04118504 RC від 05.03.2024; банківський платіжний документ №PI3061 від 12.02.2024; рахунок-фактура про надання транспортно експедиційних послуг №6170 від 18.03.2024; довідка про транспортні витрати №OW009898 від 18.03.2024; договір поставки товарів №2024/25.01 від 25.01.2024; договір транспортного експедирування №0710/25 від 07.10.2021; договір на перевезення вантажу №30-08/1-П від 30.08.2023; договір на здійснення транспортних перевезень №ФЦ/85/П від 01.03.2024; договір про надання послуг митного брокера №3 від 01.12.2023.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару у митного органу виникли сумніви щодо «дійсної вартості» та у правильності визначення митної вартості оцінюваного товару, оскільки заявлений рівень митної вартості товарів 3,30 США/кг, який переміщується за посередницьким (не з виробником товарів) зовнішньоекономічним контрактом (код документа - 4100), не відповідає рівню, за яким здійснювалось митне оформлення ідентичних товарів (з урахуванням торгівельної марки) позивачем раніше за прямим (з виробником товарів) контрактом (код документа - 4104) - 5,59 дол. США/кг.

При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом виявлено, що товаросупровідні документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, у зв`язку з чим митним органом повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості та її складових зі складанням відповідного переліку.

У відповідь декларантом повідомлено про неможливість подання додаткових документів.

Виявлені відповідачем під час контролю за правильністю визначення митної вартості товарів розбіжності у поданих до митного оформлення документах, відсутність у них усіх передбачених частиною 10 статті 58 МКУ числових значень складових митної вартості товарів, наявність у митного органу інформації про значно вищий рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснювалось на інших митницях Держмитслужби, стали підставою для винесення рішення про коригування митної вартості №UA400000/2024/000068/2 від 18.03.2024, згідно якому митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України.

Також відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000179 від 18.03.2024.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості митний орган виходив з того, що документи, подані згідно ч.2 та ч.3 ст. 53 МК України, містять розбіжності, не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів. Зокрема:

заявлена митна вартість товару - 3,3 дол. США/кг, не відповідає рівню, за яким декларантом самостійно заявлялась митна вартість ідентичного товару раніше - 5,59 дол. США/кг;

на сайтах продажу в Китаї мінімальні ціни на ідентичні моделі, що поставляються від виробників товарів значно вищі;

подана до митного оформлення товаро-транспортна накладна СМR містить ознаки підробки в частині виправленого номера інвойсу;

до митного оформлення не подано документи, передбачені договорами перевезення та договори №0710/25, №30_08/1-П, який зазначено у графі 44 МД, але фактично не подано до митного оформлення;

в СМR та інвойсі зазначено що товар переміщувався в контейнері що не відповідає дійсності та впливає на правильність визначення митної вартості в частині включення складових митної вартості завантаження та витрат пов`язаних з транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, а саме перевантаження товару з контейнеру в автомобіль;

місця завантаження та розвантаження товару зазначеним в СМR не відповідають заявленим до митного оформлення;

відправник товару зазначений в СМR не відповідає заявленому в митній декларації;

у пункті 1.3 зовнішньоекономічного контракту наявне обмеження щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, що відповідно до п.1 частини 1 ст. 58 МКУ унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

подані до митного оформлення документи не містять визначних частиною 10 статті 58 МКУ, числових значень наступних складових митної вартості оцінюваних товарів: комісійних та брокерської винагороди, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця відвантаження товарів відповідно до заявлених умов поставки,

Обґрунтовуючи визначення митної вартості товару за резервним методом, у вказаному рішенні зазначено, що митницею проведено процедуру консультації (примітка - підтверджується обміном митниці електронними повідомленнями з декларантом) та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення не відповідають наявній у митного органу інформації про вартість товару, відповідно митна вартість буде визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст. 64 МК України. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та побідні товари, що були оформлені у митному відношенні. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 62 та 63 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації основи для віднімання та додавання вартості.

Джерелом числового значення визначеної митницею митної вартості товару є МД від 08.01.2024 №UA400040/2024/000392, згідно якої здійснено митне оформлення ідентичних товарів. Коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо не здійснювалось у зв`язку з відсутністю інформації про вплив їх на рівень митної вартості.

ТОВ «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ» не згодне з прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості товару №UA400000/2024/000068/2. Позивачем було подано митну декларацію №24UA28U8 від 18.03.2024, сплачено митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надано гарантії відповідно до розділу Х Митного Кодексу в розмірі, визначеному митним органом у своєму рішенні. Розмір гарантій - переплати митних платежів відповідно до митної вартості визначеної митним органом у своєму рішенні склав 302355,52 грн.

03 квітня 2024 року позивачем до Хмельницької митниці було надано лист продавця від 11.03.2024 та пояснення на підтвердження митної вартості.

Вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2024/000068/2 від 18.03.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2024/000179 від 18.03.2024, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про протиправність означеного рішення та картки відмови митного органу.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суть повноважень митного органу щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів полягає у перевірці правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до статті 53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто виявлені митним органом розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

Згідно з пп.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, суд зазначає, що митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як вказано вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України №250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Отже митний орган наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив обставини, які покладені митницею в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, встановив, що подані позивачем документи в повній мірі давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту).

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що наведені митним органом в обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення обставини не є підставою для коригування митної вартості заявленого позивачем до митного оформлення товару.

З приводу посилання митниці на те, що подана до митного оформлення товаро-транспортна накладна CMR містить ознаки підробки в частині виправленого номера інвойсу; в СМR та інвойсі зазначено, що товар переміщувався в контейнері, що не відповідає дійсності та впливає на правильність визначення митної вартості в частині включення складових митної вартості завантаження та витрат, пов`язаних з транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, а саме: перевантаження товару з контейнеру в автомобіль; місця завантаження та розвантаження товару, зазначені в СМR, не відповідають заявленим до митного оформлення; відправник товару, зазначений в СМR, не відповідає заявленому в митній декларації.

Як правильно зазначено митницею, CMR міжнародна автомобільна накладна, яка є документом, призначеним для перевезення вантажів, регулює відносини між учасниками перевезення вантажів: перевізником, відправником та одержувачем вантажу та доводить факт укладення договору на автомобільне перевезення вантажу.

Не заперечуючи проти висновків суду першої інстанції, що Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (до якої Україна приєдналася відповідно до Закону №57-V від 01.08.2006), передбачає можливість внесення змін до вантажної накладної, відповідач вважає, що відповідно до загальних правил діловодства, такі виправлення необхідно завірити підписом особи, яка здійснила такі виправлення та за наявності проставити відбиток печатки.

В даному випадку, судом першої інстанції правильно встановлено, що листом продавця - компанією Energy3000 solar GmbH, Австрія, від 11.03.2024 стосовно заказу №AT22401247 повідомлено, що ним були виявлені описки (помилки) при складанні товаро-транспортної накладної CMR №B04118504 RC в частині невірно зазначеного номеру інвойсу та ваги вантажу. Для усунення описки перевізнику була дана вказівка виправити зазначену помилку.

Як встановлено вище, 03.04.2024 декларант направив митному органу лист про надання додаткових документів та пояснень для прийняти письмового рішення щодо визнання заявленої ТОВ «СУЧАСНА ЕНЕРГІЯ» митної вартості товару з наданням означеного вище листа продавця від 11.03.2024, втім ці пояснення залишені митницею поза увагою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ці обставини в сукупності є свідченням того, що доводи митниці з цього приводу є припущеннями і не доводять факту впливу на визначення митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що виходячи з правового навантаження, транспортна накладна CMR не є тим документом, що містить інформацію щодо вартості (ціни) товару та за яким визначаються та підтверджуються транспортні витрати.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2023 у справі №380/1221/20 умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних CMR (міжнародної автомобільної накладної), не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Щодо доводів митниці з приводу інших відомостей, що містяться у CMR, які, як вказує митниця, не відповідають дійсності (переміщення товару в контейнері) та не відповідають заявленим до митного оформлення, що впливає на правильність визначення митної вартості в частині включення складових митної вартості завантаження та витрат пов`язаних з транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, суд першої інстанції зазначив, що в спірному випадку позивачем були отримані пояснення від продавця компанії Energy3000 solar, у яких продавцем підтверджено, що номер контейнерів вказується для обліку товарних партій, а усі постачання за договором №2024/25.01 здійснюються без використання контейнерів.

Також суд з`ясував і це не спростовується відповідачем, що постачання товару на підставі зовнішньоекономічного контракту між позивачем та Energy3000 solar GhmH №2024/25.01 від 25.01.2024 може здійснюється на умовах EXW, FCA, CIP, CIF, FOB (згідно п.6.2 договору).

В подальшому в інвойсах AT22401247 від 01.02.2024, №AT42404836 від 04.03.2024 уточнені умови постачання, а саме: FCA (Free Carrier), Incoterms 2010, customs cleared (FCA (франко-перевізник), Інкотермс 2010, митне очищення). Адреса постачальника товару Energy3000 solar GhmH: Industriestrase V/1, 7052 Mullendorf, Австрія.

Умови постачання FCA згідно правил Інкотермс передбачають, що продавець, виконуючи свої зобов`язання за зовнішньоторговельним контрактом, передає в розпорядження найнятого покупцем перевізника продукцію, забезпечивши експортну процедуру на митниці зі сплатою мита і зборів. Продавець зобов`язаний передати перевізникові або іншій особі, номінованій покупцем, товар в узгодженому пункті (якщо такий є) у пойменованому місці поставки в узгоджену дату або в узгоджений період. Поставка вважається виконаною: якщо пойменований пункт знаходиться в приміщеннях продавця, - коли товар завантажено в транспортний засіб, наданий покупцем. До зобов`язань покупця належить приймання продукції та її імпортне митне оформлення. Ціна FCA включає оплату продавцем за товар і всі транспортні витрати від місця продажу до зазначеного покупцем місця, де вантаж вивантажується продавцем.

Правилами Інкотермс 2010, а також умовами договору №2024/25.01 не передбачається, що країна місцезнаходження продавця та країна місцезнаходження (відвантаження) товару обов`язково повинні збігатися.

Продавець товару - компанія Energy3000 solar GmbH, Австрія, має право використовувати складські приміщення та/або користуватися послугами складських операторів у будь-якій країні та здійснювати відвантаження товарів у будь-якому місті за домовленістю з покупцем. Вибір складів на території країн ЄС та взаємовідносини зі зберігачами власних товарів є внутрішньою справою компанії Energy3000 solar GmbH та знаходиться за межами домовленостей визначених контрактом №2024/25.01.

В даному випадку вказане митним органом перевантаження з контейнеру в автомобіль здійснюється складом (складським оператором) до моменту постачання товару на умовах FCA; зазначення номеру контейнеру у CMR здійснюється для внутрішніх облікових цілей продавця та складу; вказані у CMR транспортні засоби і вантажні причепи не мають технічної можливості для перевезення морських контейнерів, а тому перевантаження з морського контейнеру в вантажний причеп після відвантаження товару неможливо без зміни номеру причепу; відсутні розбіжності у державних номерах фактичних вантажних транспортних засобів (автомобіля та вантажного причепу) та державних номерах транспортних засобів вказаних у CMR, а також у довідках про транспортні витрати та рахунках про оплату за транспортування.

В митній декларації №24UA79U4 у якості експортера вказано продавця - компанію Energy3000 solar GmbH, Австрія, в графі 20 вказаної МД зазначаються умови постачання FCA BE Evergem. Згідно транспортної накладної CMR відвантаження товару відбулося за адресою - Pachtgoederen 2, BE - 9940 EVERGEM. Місто Евергем, Бельгія зазначається у довідці про транспортні витрати №OW009898 від 18.03.2024 та рахунку на сплату транспортних послуг №6170 від 18.03.2024.

Отже, враховуючи умови постачання FCA і те, що саме продавець виступав відправником товару, що в повній мірі відповідає умовам договору від 25.01.2024 №2024/25.01, митним органом не доведено вплив вказаних ним розбіжностей на визначення митної вартості товару.

Щодо підтвердження витрат на транспортування, судом встановлено, що у митній декларації №24UA79U4 від 18.03.2024 позивачем вказані договір транспортного експедирування від 07.10.2021 №0710/25 та договір на перевезення вантажу №30-08/1-П від 30.08.2023 з відповідним позначенням (символ «m»), що згідно Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651) означає, що документ надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД.

Отже, оскільки договори №0710/25 та №30-08/1-П неодноразово надавалися митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів (договір №0710/25 додавався до МД - №24UA14U5 від 09.02.2024, №24UA25U3 від 12.02.2024, №24UA37U6 від 12.02.2024, №24UA35U8 від 12.02.2024; договір №30-08/1-П додавався до МД - №24UA41U8 від 11.01.2024), вони були в наявності у митного органу і митний орган мав можливість ознайомлюватися з їх змістом.

На підтвердження витрат на транспортування вартість транспортування до кордону з Україною позивач надав митному органу довідки про транспортні витрати: №ОW010121 від 29.04.2024, №OW010190 від 13.05.2024, №OW010187-1 від 14.05.2024, рахунки на оплату (транспортно експедиційних послуг): №6313 від 29.04.2024, №6346 від 13.05.2024, №6347 від 13.05.2024.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Наведеною нормою не встановлено певних вимог чи документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості.

В той же час, згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Мінфіну України №599 від 24.05.2012, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Виходячи з наведених правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані декларантом митному органу довідки про транспортні витрати в сукупності з іншими документами, є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у постановах від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, від 31.01.2018 у справі №810/2839/17, що оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Судом першої інстанції правильно зауважив, що платіжні інструкції про сплату транспортних послуг та акти виконаних робіт з транспортування митному органу не надавалися безпосередньо під час митного оформлення з огляду на те, що складання зазначених документів здійснювалося після закінчення митного оформлення вантажу.

Щодо посилання відповідача на те, що заявлена митна вартість товару: 3,3 дол. США/кг, не відповідає рівню, за яким декларантом самостійно заявлялась митна вартість ідентичного товару раніше - 5,59 дол. США/кг, на сайтах продажу в Китаї мінімальні ціни на ідентичні моделі, що поставляються від виробників товарів значно вища, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, який враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 18.08.2021 у справі №821/1050/17, зазначив, що посилання відповідача на формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості подібних товарів не може вважатися заниженням митної вартості і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

До того ж, відповідачем не підтверджено достовірною інформацією відомості про значно вищі мінімальні ціни продажу ідентичних моделей на сайтах продажу в Китаї, тому таке твердження відповідача є припущенням.

Також суд першої інстанції ґрунтовно вказав на висновки Верховного Суду, які відповідають сталій практиці, викладений у постановах від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16, відповідно до яких інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Відповідачем не зазначається, які наявні в нього відомості та докази, у відповідності до статті VII ГАТТ, надають йому підстави вважати, що інвойс, який подався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо дійсної вартості товару. Також відповідачем не зазначається, які саме положення статті VII ГАТТ, надають йому підстави вважати, що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо дійсної вартості товару.

Стосовно зазначення відповідачем, що у пункті 1.3 зовнішньоекономічного контракту наявне обмеження щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, що відповідно до п.1 частини 1 ст. 58 МК України унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1.3 договору поставки товарів №2024/25.01 від 25.01.2024 товари за цим договором передаються покупцеві для подальшого їх продажу оптовим покупцям або кінцевим споживачам.

Згідно п.1 ч. 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а)встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б)обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в)не впливають значною мірою на вартість товару.

Пункт 1.3 договору поставки товарів №2024/25.01 не містить будь-яких обмежень щодо подальшого розпорядження товаром. Жодних географічних, суб`єктних, зовнішньоекономічних обмежень щодо подальшого використання товару, які б впливали на його ціну, вказаний пункт договору не передбачає. Іншими пунктами договору обмеження у використанні, певний порядок розпорядження товаром, відповідальність за такі обмеження не передбачені.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що митним органом не зазначено, у чому саме полягає обмеження щодо прав покупця і яким чином це впливає на формування митної вартості товару.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подані митному органу документи містили достатню інформацію щодо митної вартості товару і не мали будь-яких розбіжностей, що давало митному органу можливість перевірити числові значення заявленої митної вартості товару.

Обставини, на які в даному випадку послався відповідач, не можуть спростовувати правильність визначення митної вартості отриманого позивачем товару, тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі №280/3715/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко