Справа № 340/5810/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року м.Дніпросправа № 340/5810/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 340/5810/24 (суддя Дегтярьова С.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач-1) від 25.04.2024р. №83 про відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ на підставі заяви від 19.04.2024 №554;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-2) перевести та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ, починаючи з 19.04.2024р.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 19.04.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу. Однак, відповідач відмовив у переведенні та перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що відсутній стаж державної служби. Позивач вважає таку відмову протиправною.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року адміністративний позов позивача було задоволено частково. Так, суд:

-визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 25 квітня 2024 року №83 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ на підставі заяви від 19 квітня 2024 року;

-зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 квітня 2024 року про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ з урахуванням висновків суду у даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду не погодився відповідач-1, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, порушення процесуальних норм, відповідач-1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі відповідач-1 вказує, що згідно записів в трудовій книжці та даних за формою ОК 5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачка не має станом на 01.05.2016 року необхідного стажу державної служби 10 років. Жодним доказом по справі не підтверджено прийняття позивачкою присяги державного службовця та встановлення рангу державного службовця, наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України. Тобто, суд першої інстанції не надав належної оцінки поданим доказам. Головне управління ПФУ на вимогу суду надало копію заяви від 19.04.2024 та усіх доданих до неї документів, що були подані відповідачеві для переведення на інший вид пенсії. Даними документами підтверджено відсутність стажу 10 років державної служби, що унеможливлює призначення пенсії за нормами Закону № 889.

Відповідач-1 наполягає, що суд першої інстанції не зазначив жодної норми, на підставі якої б стаж в органах місцевого самоврядування зараховувався до державної служби саме при призначенні пенсії за нормами Закону України Про державну службу № 889.

Позивач та відповідач-2 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача-1 не скористалися.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

19 квітня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та 25 квітня 2024 року прийнято рішення №83 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу (а.с.50).

В зазначеному рішенні вказано, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу до 04 липня 2001 року, тобто до дати набрання чинності Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування. При цьому, не зараховано період роботи позивача з 23.05.2002 року по 31.12.2020 року до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України №3723, тому що з 04.07.2001 посади органів місцевого самоврядування не відносяться до категорії посад державних службовців.

Не погоджуючись з рішенням відповідача-2 щодо відмови у задоволенні заяви про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, позивач звернулася до суду з позовом про скасування такого рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновків, що доводи відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 2002 року, та станом на 31.12.2020 року не може бути зарахований до стажу державної служби, який дає право позивачу на призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу", а лише до 04.07.2001 - є безпідставними.

Періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме з 23.05.2002 року по 31.12.2020 року включно зараховуються до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, дає право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" та, з врахуванням пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вказав на необхідність зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача та додані документи, врахувавши до стажу державної служби період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та врахувати наявність у позивача права на переведення та перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу, з дня звернення з відповідною заявою, а саме з 19 квітня 2024 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині рішення, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірним питанням у даній справі є наявність у позивача стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для призначення пенсії державного службовця відповідно до положень ст. 37 Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993.

Згідно із ст.1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону №2493-III (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-ХІІ).

Водночас, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (далі - Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визначає, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 стажу державної служби не менше 20 років, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" посади секретарів виконкомів селищних і сільських Рад народних депутатів було віднесено до шостої категорії посад державних службовців.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу".

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283, втратив чинність 01.05.2016) передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 Порядку №283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Суд встановив, що відмова позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 мотивована незарахуванням періоду роботи з 23.05.2002 року по 31.12.2020 року до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці від 03.08.1977, ОСОБА_1 :

- 23.05.2002 року призначена на посаду головного спеціаліста, головного бухгалтера Рубаномостівської с/р як переможець конкурсу. Того ж дня її приведено до присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", присвоєно 14 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 01.07.2004 року присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 04.04.2006 року переведено на посаду головного бухгалтера головного спеціаліста Рубаномостівської с/р;

- 29.09.2006 року переведено на посаду спеціаліста ІІ категорії Рубаномостівської с/р;

- 12.07.2019 року Рубаномостівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Виноградської сільської ради;

- 11.11.2019 року позивач звільнена за п.1 ст.36 КЗпП України;

- 12.11.2019 року позивач призначена на посаду провідного спеціаліста у відділ планування фінансів, соціально-економічного розвитку та інвестицій;

- 31.12.2020 року позивач звільнена у зв`язку з переведенням у відділ освіти, культури, молоді та спорту Виноградської сільської ради за п.5 ст.36 КЗпП України.

Отже, посади, які обіймала позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування, зокрема з з 23.05.2002 року по 31.12.2020 року, відносяться до посад, визначених ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", що не є спірним у справі.

Водночас, пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме з 23.05.2002 року по 31.12.2020 року включно, зараховуються до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, дає право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" та з врахуванням пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для переведення позивачки з однієї пенсії на іншу.

Позивач не оскаржує рішення суду в частині обраного судом способу захисту порушеного права, а саме щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України який прийняв протиправне рішення, повторно розглянути заяву позивача та додані документи, врахувавши до стажу державної служби період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, та врахувати наявність у позивача права на переведення та перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу, з дня звернення з відповідною заявою, а саме з 19 квітня 2024 року. Відповвідач з цього приводу своїх доводів та заперечень в апеляційній скарзі не наводить.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача-1, колегія суддів звертає увагу на наступне.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Водночас, з 01 травня 2016 року принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом № 889-VIII.

При цьому, пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону № 889-VIII залишено право осіб, що працювали та(або) продовжують працювати на посадах, що віднесені до посад державної служби, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у разі дотримання певних умов.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01 грудня 2020 року у справі №466/6057/17, від 16 грудня 2021 року у справі №538/804/17, від 22 червня 2021 року у справі №308/67/17, від 29 вересня 2022 року у справі №234/6967/17 та від 29 листопада 2022 року у справі №431/991/17.

У справі № 500/1404/23 судами розглядався спір, предмет якого відрізняється від спору, що розглядався судом першої інстанції у даній справі, а тому доводи щодо невідповідності висновків суду правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року, колегія суддів відхиляє.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції в оскарженій частині рішення не спростовують.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №340/5810/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак