Справа № 320/33974/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року справа №320/33974/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Пенсійного фонду України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо його погодження з діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про неможливість виплатити ОСОБА_1 на підставі статті 1227 Цивільного кодексу України як члену сім`ї не одержаних його батьком ОСОБА_2 за життя сум страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо невжиття ним невідкладних заходів реагування до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв`язку з його безпідставною відмовою у виплаті ОСОБА_1 на підставі статті 1227 Цивільного кодексу України як члену сім`ї не одержаних його батьком ОСОБА_2 за життя сум страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023;

- зобов`язати Пенсійний фонд України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно виплатити ОСОБА_1 на підставі статті 1227 Цивільного кодексу України як члену сім`ї не одержаних його батьком ОСОБА_2 за життя сум страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 які підлягають обов`язковому коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці";

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України внаслідок допущення відносно ОСОБА_1 моральної шкоди;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50000 гривень у відшкодування йому моральної шкоди;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 115 гривень у відшкодування йому матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його померлому батьку ОСОБА_2 було встановлено щомісячні страхові виплати, однак їх нарахування у період з 01.10.2022 та до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 було припинено без повідомлення причин, у зв`язку з чим останній за життя звертався до пенсійного органу щодо їх поновлення. Пояснює, що після смерті батька звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату недоотриманих батьком страхових сум за період з 01.10.2022 та на день смерті, однак Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило йому у цьому. Стверджує, що така відмова була оскаржена ним до Пенсійного фонду України, але за результатом розгляду його звернення, останній повідомив йому, що суми щомісячної страхової виплати його батька за період з 01.10.2022 та до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не входять до складу спадщини, оскільки не були нараховані за життя спадкодавця.

Вважаючи такі дії та бездіяльність Пенсійного фонду України протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав з цим позовом до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав не порушення прав позивача, оскільки спеціальних підрозділів, які безпосередньо призначають, перераховують та виплачують соціальну допомогу в Пенсійному фонді України не створено, а Головні управління та Пенсійний фонд України є різними самостійними юридичними особами з різною юрисдикцією та компетенцією.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Батько позивача ОСОБА_2 як внутрішньо переміщення особа з 18.11.2014 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в Марганецькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Постановою Марганецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 07.10.2022 №12023/361949/798/2 ОСОБА_2 припинено страхову виплату, внаслідок встановлення факту відсутності перебування за фактичною адресою, зазначеною у довідці переселенця.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05.03.2024.

08.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив на підставі вимог статті 1227 Цивільного кодексу України невідкладно виплатити йому, як члену сім`ї не одержані його батьком за життя суми страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023.

У відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило про необхідність ідентифікації ОСОБА_1 , а саме підтвердження родинних зв`язків з ОСОБА_2 .

02.04.2024 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просив виконати вимоги чинного законодавства та невідкладно здійснити виплату недоодержаних за життя батьком сум страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023.

Листом від 26.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, зокрема, те, що оскільки ОСОБА_2 на обліку в органах Пенсійного фонду України як отримувач страхових виплат не перебував, то надати невиплачені суми за період з 01.10.2023 по 30.09.2023 не має можливості.

23.04.2024, 15.05.2024 та 28.05.2024 позивачем були подані до Пенсійного фонду України скарги, в яких останній просив призначити перевірку правомірності дій ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невжиття ними вчасно відповідних заходів на відновлення виплати батьку позивача за життя страхових виплат з 01.10.2022 по 30.09.2023,шляхом витребування усіх необхідних документів, що стали підставою для відмови у відновленні виплати страхових виплат разом з матеріалами справи батька на підставі якої йому нараховувались та виплачувались страхові виплати.

Листом від 30.05.20254 Пенсійний фонд України повідомив позивачу, що постановою Марганецького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 07.10.2022 №12023/361949/798/2 ОСОБА_2 припинено страхові виплати з 01.10.2022, внаслідок встановлення факту відсутності перебування за фактичною адресою, зазначеною у довідці переселенця.

Також, у листі зазначено, що суми щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 не входять до складу спадщини, оскільки не були нараховані за життя спадкодавця.

У подальшому позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У розвиток цієї конституційної норми, частиною 1 та 3 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах (стаття 2 КАС України).

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16 та від 29.06.2021 у справі №1.380.2019.000578.

Як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправними бездіяльність, дії та зобов`язати Пенсійний фонд України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно виплатити ОСОБА_1 на підставі статті 1227 Цивільного кодексу України як члену сім`ї не одержаних його батьком ОСОБА_2 за життя сум страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023 які підлягають обов`язковому коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

При цьому, підставою позову позивач визначає протиправність припинення страхових виплат його батьку, а також те, що йому, як члену сім`ї померлого не виплачено не одержані його батьком ОСОБА_2 за життя суми страхових виплат за період з 01.10.2022 по 30.09.2023.

З наявних у справі матеріалів судом встановлено, що позивач фактично оскаржує бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати йому страхових виплат, які були затримані ОСОБА_2 з 01.10.2022 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління (п. 7 Положення № 280).

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28- 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20.01.2023 за № 124/39180), органами, які здійснюють страхові виплати та надають соціальні послуги відповідно до Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105), є головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Зазначене випливає, зокрема, із частини другої статті 37 Закону № 1105 (територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій…..), частини першої статті 38 Закону № 1105 (територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів).

Відповідно до п. 12 Положення № 28-2 Головне управління Фонду є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Отже, Головні управління та Пенсійний фонд України є різними самостійними юридичними особами з різною юрисдикцією та компетенцією.

Водночас, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати позивачу страхових виплат, які були затримані ОСОБА_2 з 01.10.2022 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та сплатити позивачу страхові виплати, які не були своєчасно виплачені його батьку за період з 01.10.2022 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не є предметом цього позову.

Таким чином позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, не підлягає задоволенню й вимога позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, оскільки є похідною від основної позовної вимоги, у задоволенні якої суд відмовляє.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.