Справа № 300/6224/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/6224/24 пров. № А/857/33732/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача Бежука С.М.,

за участю представника відповідача Максим`юк В.Я.,

за участю представника третьої особи Ватутіна І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року, прийняте суддею Главач І.А. о 12 годині 46 хвилині у м. Івано - Франківську, повний текст складено 18 листопада 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, голова Коломийської міської ради Станіславський Богдан Миколайович про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Коломийської міської ради (надалі міська рада, відповідач) про визнання незаконним та протиправним розпорядження Коломийського міського голови від 06.06.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління «Секретаріат ради» міської ради; скасування розпорядження Коломийського міського голови від 06.06.2024 №455-к про звільнення з посади начальника управління «Секретаріат ради» міської ради; поновлення на посаді начальника управління «Секретаріат ради» міської ради; стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 07.06.2024 по день ухвалення рішення суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 відмовлено в позові.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що управління «Секретаріат ради» міської ради згідно з рішенням міської ради було ліквідовано як структурний підрозділ, а не скорочено його штатну чисельність.

При утворенні нового структурного підрозділу управління організаційної роботи та контролю міської ради було враховано рекомендації Національного агентства з питань запобігання корупції щодо критеріїв визначення штатної чисельності уповноваженого підрозділу та кваліфікаційні вимоги до працівників, зокрема, де визначено, що розрахунок співвідношення чисельності працівників уповноваженого підрозділу до загальної кількості працівників має складати 1/100. Тобто, у виконавчих органах Коломийської міської ради, штатна чисельність працівників складає 234 штатних одиниці і відповідно, у складі управління організаційної роботи та контролю міської ради утворено уповноважений підрозділ - відділ з питань запобігання та виявлення корупції зі штатною чисельністю 2 працівники.

Твердження ОСОБА_1 про те, що їй не запропоновано інші вакантні посади, чим порушено її трудові права суд відхилив, позаяк позивачу було запропоновано переведення на відповідну їй вакантну посаду, яка відповідає її освітньо-кваліфікаційному рівню.

Суд звернув увагу, що штатний розпис Коломийської міської ради був затверджений розпорядженням міського голови від 29.02.2024 №142-к, який введено в дію з 07.06.2024, тобто на момент звільнення позивачки, посада начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради, на яку претендувала позивач, була відсутня.

Матеріалами справи підтверджено факт зміни структури та чисельності окремих структурних підрозділів міської ради, зокрема, і ліквідації управління «Секретаріат ради».

Суд звернув увагу на те, що перед заявою позивача, ОСОБА_2 подала заяву про переведення її на посаду начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради, якій надано відповідь про наявність такої можливості у випадку успішного закінчення стажування на зазначеній посаді.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що новостворене управління організаційної роботи та контролю міської ради виконує фактично ті ж самі функції, що і управління «Секретаріат ради» міської ради, В новоствореному управлінні, як і в попередньому залишалась штатна чисельність 5 одиниць. Жодного скорочення чисельності та штату працівників не відбулось.

Крім того, суд не дав жодної оцінки тому факту, що інші працівники управління «Секретаріат ради» міської ради були переведені у новостворене управління організаційної роботи та контролю міської ради.

Якщо не відбулось запровадження нових форм організації праці, впровадження передових методів, технологій, а відбулося незначне розширення діяльності структурного підрозділу, покладення на нього додаткових завдань, якими займався колишній структурний підрозділ - це не можна вважати зміною в організації виробництва і праці, що відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 824/3229/14-а.

Суд не дав жодної оцінки тому факту, що жодних інших посад, крім начальника управління відділу з питань цивільного захисту та військово-патріотичного виховання Коломийської міської ради, починаючи з 06.03.2024 по день звільнення позивача з роботи - 06.06.2024 запропоновано не було. Хоча згідно списку вакантних посад, наданих Коломийською міською радою, з 06.03.2024 по 06.06.2024 у міській раді було 26 вакантних посад.

Крім того, до даного списку не включено посаду начальника новоствореного управління організаційної роботи та контролю міської ради, яку позивачці не запропонували теж. Дана посада залишалась вакантною в день звільнення позивачки з роботи, і тільки 18.06.2024 на дану посаду було призначено Світлану Сенюк, що підтверджується розпорядженням міського голови від 18.06.2024 № 505-к, яке є в матеріалах справи.

Також судом не взято до уваги, що посада начальника управління є вищою за посаду начальника відділу, тобто, з якої позивачку звільнили та посада на яку вона претендувала.

Наказ про звільнення не містить будь яких посилань на неналежне виконання позивачкою посадових обов`язків.

Судом не надано оцінки тому, що 06.03.2024 позивач отримала повідомлення від міського голови ОСОБА_3 , згідно якого її повідомлено про вивільнення у двомісячний термін. Виходячи зі змісту даного повідомлення, позивачку мали б звільнити з роботи 06.05.2024. Фактично позивачку звільнено з роботи 06 червня 2024, що не відповідає змісту даного повідомлення, жодних інших повідомлень про звільнення остання не отримувала.

Крім того, первинна профспілкова організація не погодила звільнення.

Просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

Голова Коломийської міської ради у відзиві зазначає, що судом першої інстанції було чітко встановлено, що управління «Секретаріат ради» міської ради згідно з рішенням міської ради було ліквідовано як структурний підрозділ, а не скорочено його штатну чисельність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Тобто, при звільненні ОСОБА_1 з роботи, міським головою було дотримано строк встановлений законом щодо вручення повідомлення про вивільнення, жодного іншого повідомлення чинне законодавство не вимагає.

06.03.2024 року позивачці було запропоновано роботу в Коломийській міській раді на посаді начальника відділу з питань цивільного захисту управління з питань цивільного захисту та військово-патріотичного виховання Коломийської міської ради, однак від запропонованої посади остання відмовилася.

Отже, твердження позивачки про те, що їй не запропоновано інші (зокрема, 26 вакантних посад станом на день повідомлення до дня фактичного звільнення) (а.с.46), чим порушено її трудові права, суд першої інстанції цілком правомірно відхилив, позаяк позивачці було запропоновано переведення на відповідну їй вакантну посаду.

Враховуючи наведене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працювала з 01.03.2007 в Коломийській міській раді, зокрема, з 04.01.2022 на посаді начальника управління «Секретаріат ради» міської ради (запис №19 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.05.2002) (а.с.13-14).

Рішенням Коломийської міської ради від 27 лютого 2024 № 3373- 53/2024 «Про внесення змін в структуру та чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» (а.с.28-29), з метою оптимізації організаційної структури виконавчих органів Коломийської міської ради, було внесено ряд змін в структуру та чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів. В результаті чого ліквідовано ряд структурних підрозділів, функції та повноваження яких покладені на структурні підрозділи на підставі прийнятих положень. Відповідно, штатну чисельність, після прийняття зазначеного рішення міською радою, зменшено на 22 штатні одиниці, що становить 10% від загальної чисельності (а.с.30-31, 136).

Зокрема, пунктом 1.14.2 рішення Коломийської міської ради від 27 лютого 2024 № 3373-53/2024 «Про внесення змін в структуру та чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» (надалі також рішення від 27.02.2024 вирішено ліквідувати структурний підрозділ міської ради без статусу юридичної особи управління «Секретаріат ради» міської ради з штатною чисельністю 5 штатних одиниць, в якому й обіймала посаду начальника управління позивач.

Керуючись рішенням від 27.02.2024, міський голова ОСОБА_4 листом (повідомленням) від 29.02.2024, який отримано позивачем 06.03.2024, повідомлено ОСОБА_5 про вивільнення у двомісячний термін від займаної посади за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (надалі, також КЗпП), у зв`язку зі змінами у структурі та зменшенням штатної чисельності окремих структурних підрозділів міської ради. Одночасно запропоновано позивачці переведення на посаду начальника відділу з питань цивільного захисту управління з питань цивільного захисту та військово-патріотичного виховання Коломийської міської ради.

Не погоджуючись з переведенням на запропоновану посаду, позивач залишила на означеному повідомленні відповідну відмітку: «Не згідна. Згідна на переведення на посаду начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради». (а.с.32, 153).

Розпорядженням міського голови від 29.02.2024 №142-к відповідно до рішення від 27.02.2024, керуючись підпунктом 20 пункту 4 статті 42, пункту 8 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено штатний розпис апарату, відділів, управлінь та інших виконавчих органів міської ради та введено його в дію з 07.06.2024 (а.с.68-75, 145-152).

06.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до Коломийського міського голови Станіславського Б.С. із заявою, в якій просила, у зв`язку з ліквідацією управління «Секретаріат ради» міської ради та створення управління організаційної роботи та контролю міської ради, перевести її з посади начальника управління «Секретаріат ради» міської ради на посаду начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради (а.с.47).

В свою чергу, листом від 07.03.2024 за №253/01.5.-34/03в, відповідно до вимог статі 34 КЗпП, третя особа звернулась до голови первинної профспілкової організації працівників Коломийського міськвиконкому про можливе вивільнення працівників та працівників, які є членами профспілкового комітету, зокрема, ОСОБА_1 (а.с.73-78, 155-160).

На лист від 07.03.2024 первинна профспілкова організація працівників Коломийського міськвиконкому листом від 19.03.2024 погодила можливе звільнення, зокрема, ОСОБА_1 у випадку їх відмови від запропонованої роботи за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи на момент звільнення (а.с.79-80, 161-162).

Листом від 27.03.2024 № 357/01.5.-24/09в за підписом міського голови Коломийської міської ради ОСОБА_1 повідомлено, що заяву від 06.03.2024 зареєстровано за № 146/01.5.1-4 та буде розглянуто в термін до введення в дію штатного розпису, затвердженого на підставі рішення від 27.02.2024 (а.с.48, 163).

Надалі, заступник міського голови листом від 31.05.2024 №674/01.5.-20/40в на заяву позивача від 06.03.2024 повідомила про недоцільність переведення ОСОБА_1 на посаду начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради та черговий раз запропоновано переведення на запропоновану раніше посаду начальника відділу з питань цивільного захисту управління з питань цивільного захисту військово-патріотичного виховання міської ради (а.с.49, 164-165).

В подальшому, додатково, серед іншого, листом від 05.06.2024 первинна профспілкова організація працівників Коломийського міськвиконкому погоджує звільнення членів профкому ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виключно у випадку їх відмови від запропонованої роботи за відповідною професією чи спеціальністю на посади згідно з штатним розписом, який буде введено в дію 07.06.2024 (а.с.81, 166).

Розпорядженням міського голови від 06.06.2024 №455-к «Про звільнення ОСОБА_7 » звільнено останню з посади начальника управління «Секретаріат ради» міської ради з 06 червня 2024 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП (а.с.22, 167).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі:

- порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

- порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

- виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

- досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП).

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

До загальних підстав звільнення посадових осіб місцевого самоврядування належать підстави, передбачені статтями 36, 38-41, 45 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частин 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В свою чергу, частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства, установи, організації - поняття не тотожні, оскільки зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скорочення штату і зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а інколи навіть збільшитися (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2020 у справі №761/25605/17, від 28 вересня 2023 у справі №487/7770/21).

Верховний Суд є послідовним в позиції стосовно того, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Така правова позиція заснована на роз`ясненнях, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», і є узвичаєною та сталою у судовій практиці.

Відповідно до частин 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 11 березня 2020 у справі №813/1220/16, від 9 липня 2020 у справі №809/2894/13-a, наголошував на тому, що однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Одночасно з цим, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду пропонується у разі відсутності рівноцінної посади.

Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Тобто у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. І лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.

Крім того, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 та від 8 липня 2020 у справі №2а-9821/11/2670, від 11 липня 2018 у справі №816/1232/17, від 15 травня 2020 у справі №П/811/2408/15, від 9 липня 2020 у справі №809/2894/13-a.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з метою оптимізації організаційної структури виконавчих органів Коломийської міської ради рішенням цієї ж ради від 27.02.2024 №3373-53/2024 «Про внесення змін в структуру та чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» було внесено ряд змін в структуру та чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів. В результаті цього ліквідовано ряд структурних підрозділів, функції та повноваження яких покладені на структурні підрозділи на підставі прийнятих положень. Відповідно штатну чисельність після прийняття спірного рішення зменшено на 22 штатні одиниці, що становить 10% від загальної чисельності (а.с. 28-29, 30-31, 61-67, 69-75). Вказане не спростовано стороною позивача.

Зокрема, пунктом 1.14.2 рішення Коломийської міської ради від 27 лютого 2024 № 3373-53/2024 «Про внесення змін в структуру та чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» вирішено ліквідувати структурний підрозділ міської ради без статусу юридичної особи управління «Секретаріат ради» міської ради з штатною чисельністю 5 штатних одиниць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 покликається на те, що новостворене управління організаційної роботи та контролю міської ради виконує ті ж самі функції, що й управління «Секретаріат ради» міської ради, що підтверджується Положеннями та посадовими інструкціями начальників управлінь. Однак таке твердження позивачки не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

Згідно Положення про управління «Секретаріат ради» Коломийської міської ради від 09.12.2021 №1519-23/2021 (а.с.40-45) основним завданнями Секретаріату ради є:

- організаційно-технічне та інформаційне забезпечення роботи сесій міської ради, постійних комісій міської ради;

- надання методичної допомоги депутатам міської ради у здійсненні ними своїх повноважень, забезпечення депутатів офіційними виданнями та інформаційними матеріалами ради;

- надання методичної допомоги виконавчим органам міської ради в організації роботи з підготовки проектів рішень міської ради, в роботі з дорученнями виборців, депутатськими запитами та зверненнями;

- організаційне забезпечення проведення громадських слухань.

Оскільки, управління «Секретаріат ради» міської ради виконувало фактично єдину функцію - організаційно-технічне забезпечення роботи сесій міської ради та засідань постійних комісій в умовах воєнного стану та у зв`язку зі зменшенням доходів бюджету Коломийської міської територіальної громади у 2024, великою часткою видатків якого складає оплата праці, виникла гостра та нагальна необхідність оптимізації даного структурного підрозділу, а саме об`єднати функції та завдання, які були покладені на кілька виконавчих органів в повноваження одного.

Депутатський корпус шляхом детального розгляду даного питання на засіданнях постійних комісій прийняв в межах своєї компетенції рішення щодо доцільності ліквідації даного структурного підрозділу та утворення нового з наділенням його новими повноваженнями та завданнями.

Як вбачається зі змісту Положення про управління організаційної роботи та контролю Коломийської міської ради, затвердженого рішенням Коломийської міської ради від 28.03.2024 № 3472-54/2024 (а.с.33-39), зазначене управління окрім функцій організаційно-технічного забезпечення сесій міської ради та роботи постійних комісій виконує ряд таких основних завдань:

- здійснення координаційної роботи, пов`язаної з підготовкою проектів рішень міської ради;

- здійснення організаційного, матеріально-технічного, інформаційного, аналітичного, методичного та іншого забезпечення діяльності міської ради, секретаря ради і депутатського корпусу;

- надання методичної допомоги депутатам міської ради у здійснені ними свої повноважень, забезпечення депутатів офіційними виданнями та інформаційними матеріалами ради;

- надання методичної допомоги виконавчим органам міської ради в організації роботи з підготовки проектів рішень міської ради, в роботі з дорученнями виборців, депутатськими запитами та зверненнями;

- організаційне забезпечення проведення громадських слухань;

- здійснення контролю за організацією виконання рішень міської ради, аналіз причин виникнення порушень у виконанні вимог зазначених документів, внесення пропозицій щодо їх усунення, надання методичної допомоги виконавчим органам міської ради з питань організації контролю;

- здійснення заходів щодо виявлення та запобігання корупції в структурних підрозділах міської ради (без права юридичної особи) та серед депутатів;

- організація роботи щодо зв`язків міської ради з Асоціацією міст України, громадами і радами всіх рівнів.

Отже, управління «Секретаріат ради» міської ради згідно з рішенням міської ради було ліквідовано як структурний підрозділ, а не скорочено його штатну чисельність.

При утворенні нового структурного підрозділу управління організаційної роботи та контролю міської ради було враховано рекомендації Національного агентства з питань запобігання корупції щодо критеріїв визначення штатної чисельності уповноваженого підрозділу та кваліфікаційні вимоги до працівників (рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 13 липня 2017 № 317), зокрема, де визначено, що розрахунок співвідношення чисельності працівників уповноваженого підрозділу до загальної кількості працівників має складати 1/100. Тобто, у виконавчих органах Коломийської міської ради, штатна чисельність працівників складає 234 штатних одиниці і відповідно, у складі управління організаційної роботи та контролю міської ради утворено уповноважений підрозділ - відділ з питань запобігання та виявлення корупції зі штатною чисельністю 2 працівники.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що позивач вказані заходи не оскаржує.

Апелянт покликається на те, що при її звільненні міським головою було допущено порушення норм законодавства, що полягає у тому, що зміст повідомлення про вивільнення, яке вона отримала 6 березня 2024 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, її фактично було звільнено 6 червня 2024, хоча жодних інших повідомлень про звільнення вона не отримувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

На підставі наведеного рішення від 27.02.2024 ОСОБА_1 була попереджена про наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із змінами у структурі та зменшенням штатної чисельності окремих структурних підрозділів міської ради, під особистий підпис 06.03.2024.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення позивачки відбулося 6 червня 2024 з метою дотримання всіх її трудових прав та гарантій передбачених трудовим законодавством, як працівника і водночас як члена профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників Коломийського міськвиконкому з врахуванням норми ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», якою передбачено, що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Тобто, при звільненні ОСОБА_1 з роботи, міським головою було дотримано строк, встановлений законом щодо вручення повідомлення про вивільнення, жодного іншого повідомлення чинне законодавство не вимагає.

Оскільки, ОСОБА_1 була на момент вивільнення членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників Коломийського міськвиконкому, то міський голова спрямував 07.03.2024 голові первинної профспілкової організації працівників Коломийського міськвиконкому Світлані Сенюк лист-повідомлення про можливе вивільнення працівників, які є членами профспілкового комітету, в тому числі ОСОБА_1 , на що 19.03.2024 було отримано позитивну відповідь, якою профспілка погоджує можливе звільнення членів профкому у випадку їх відмови від запропонованої роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачці було запропоновано переведення на посаду начальника відділу з питань цивільного захисту управління з питань цивільного захисту та військово-патріотичного виховання Коломийської міської ради, яка відповідала її освітньо-кваліфікаційному рівню та рівню професійної підготовки.

Стосовно доводів щодо обов`язку відповідача запропонування позивачу всі наявні в Коломийській міській раді вакантні посади колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що їй не запропоновано інші (зокрема, 26 вакантних посад станом на день повідомлення до дня фактичного звільнення) (а.с.46), чим порушено її трудові права суд відхиляє, позаяк позивачу було запропоновано переведення на відповідну їй вакантну посаду.

Проте, від цієї посади позивач відмовилась, що засвідчується її письмовою відмовою на повідомлені від 06.03.2024 (а.с.32).

Так, ОСОБА_1 запропонована посада начальника відділу з питань цивільного захисту управління з питань цивільного захисту та військово-патріотичного виховання Коломийської міської ради виходячи з того, що до повноважень зазначеного відділу належить розробка цільових бюджетних програм з систематичним здійсненням економічного аналізу їх ефективності реалізації, що повністю відповідає її освітньо-кваліфікаційному рівню. Дана посада запропонована в межах однієї категорії посад та зі збереженням рангу посадової особи.

Зміна організаційної структури спричинила ряд кадрових змін, що стало підставою для переведення на інші посади значної кількості працівників структурних підрозділів міської ради, і не стосувалися виключно позивачки по справі ОСОБА_1 . А тому, відповідно до штатного розпису, який введений в дію з 07.06.2024, тобто після звільнення позивачки, всім працівникам, яких повідомлено про можливе вивільнення, було запропоновано посади відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня та рівня професійної підготовки, в тому числі з числа вакантних.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що посада начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради начебто залишалася вакантною в день звільнення позивачки по справі, оскільки штатний розпис, відповідно до розпорядження міського голови від 29.02.2024 року № 142-к «Про штатний розпис апаратів, відділів, управлінь та інших виконавчих органів міської ради», був введений в дію з 07.06.2024, тобто дана посада не була вакантною в день звільнення ОСОБА_1 , такої не існувало.

У зв`язку з тим, що відповідно до розпорядження міського голови від 29.02.2024 № 142-к «Про штатний розпис апаратів, відділів, управлінь та інших виконавчих органів міської ради», штатний розпис з посадою начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради вводився в дію з 07.06.2024, міський голова не міг вирішувати питання про переведення працівників на цю посаду, оскільки, станом на момент написання заяв, такої посади в штатному розписі не існувало, а тому була надана відповідь, що заяви працівників підрозділу, що ліквідується будуть розглянуті в термін до введення в дію штатного розпису. Відповідно, до введення в дію нового штатного розпису жодних переведень до новостворених структурних підрозділів міської ради не відбувалося, що й не спростовано стороною позивача.

Оскільки, саме до повноважень міського голови відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» належить вирішення питання щодо переведення працівників на посади, та у зв`язку з необхідністю прийняття ряду кадрових рішень по новоствореній структурі, було видано розпорядження міського голови від 15.05.2024 року № 175- р «Про робочу групу з перевірки діяльності структурних підрозділів міської ради у зв`язку із зміною структури апарату та її виконавчих органів» (зі змінами).

Робочою групою 31.05.2024 було надано довідку за результатами перевірки діяльності окремих структурних підрозділів міської ради з рекомендаціями, зокрема, щодо добору кадрів до новостворених виконавчих органів міської ради.

Враховуючи результати перевірки діяльності окремих структурних підрозділів міської ради 31.05.2024 ОСОБА_1 була надана відповідь заступником міського голови ОСОБА_8 , яка на той момент виконувала обов`язки міського голови, з черговою пропозицією роботи в Коломийській міській раді на посаді начальника відділу з питань цивільного захисту управління з питань цивільного захисту та військово-патріотичного виховання.

Одночасно, того ж дня заступником міського голови Зоряною Михалушко, яка на той момент виконувала обов`язки міського голови, запропоновано ОСОБА_2 на заяву від 05.03.2024 (яка передувала заяві позивача від 06.03.2024) переведення на посаду начальника управління організаційної роботи та контролю міської ради з 18 червня 2024 у випадку успішного закінчення стажування на зазначеній посаді (а.с.110-112).

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Так, розпорядженням міського голови ради від 06.06.2024 №465-к «Про звільнення ОСОБА_7 » вирішено звільнити ОСОБА_1 06.06.2024 з посади начальника управління «Секретаріат ради», згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт зміни структури та чисельності окремих структурних підрозділів міської ради, зокрема, шляхом ліквідації управління «Секретаріат ради», в якому обіймала посаду начальника управління позивач та факт виконання відповідачем обов`язку по повідомленню позивачку про наступне звільнення із пропонуванням їй вакантної на час звільнення посади, від якої позивач відмовилася.

Пунктом 10 частини 4 статті 42 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 21 Закону України «Про культуру».

Як зазначалось судом вище, пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Оскільки, саме до повноважень міського голови відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» належить вирішення питання щодо переведення працівників на посади, та у зв`язку з необхідністю прийняття ряду кадрових рішень по новоствореній структурі, як зазначалось вище, було видано розпорядження міського голови від 15.05.2024 №175-р «Про робочу групу з перевірки діяльності структурних підрозділів міської ради у зв`язку із зміною структури апарату та її виконавчих органів» (зі змінами) (а.с.113-114).

Робочою групою 31.05.2024 було надано довідку за результатами перевірки діяльності окремих структурних підрозділів міської ради з рекомендаціями, щодо добору кадрів до новостворених виконавчих органів міської ради за наслідками виявлених низки порушень та фактів неналежного виконання посадових обов`язків, зокрема і по ОСОБА_1 яка очолювала управління «Секретаріат ради» міської ради (а. с. 150-122).

Наведене стороною позивача не вірно трактується, що встановлені робочою групою порушення не лягли в підставу для звільнення, позаяк подібне використано, як зазначено вище, для вирішення питання щодо переведення працівників на посади, та у зв`язку з необхідністю прийняття ряду кадрових рішень по новоствореній структурі, переважного права, тощо.

Відтак, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника управління «Секретаріат ради» міської ради на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку зі скороченням, про що зазначено в преамбулі розпорядження, а не у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, як зазначено в апеляційній скарзі.

Не є підтвердженими доводи апелянта, що роботодавець не отримав дозволу від профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 , позаяк, як встановлено матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 являлася на момент вивільнення членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників Коломийського міськвиконкому, то третя особа скерувала голові первинної профспілкової організації працівників Коломийського міськвиконкому Світлані Сенюк лист-повідомлення про можливе вивільнення працівників та працівників, які є членами профспілкового комітету, в тому числі ОСОБА_1 , на що 19 березня 2024 міський голова отримав позитивну відповідь, якою профспілка погодила можливе звільнення членів профкому у випадку їх відмови від запропонованої роботи.

З приводу покликання апелянта на те, що усіх працівників ліквідованого управління «Секретаріат ради» міської ради працевлаштовано в новоствореному управлінні організаційної роботи та контролю міської ради, що свідчить про те, що її звільнення відбулося тільки з особистих мотивів, якими керувався ОСОБА_9 та підпорядковані йому працівники, колегія суддів зазначає, що на п`яти посадах ліквідованого управління «Секретаріат ради» міської ради перебувало сім працівників. З них п`ятеро працівників, станом на 06.06.2024, перебували у відпустках по догляду за дитиною. До новоствореного управління із вказаних семи працівників працевлаштовано п`ятеро працівників, четверо з яких перебувають у відпустках по догляду за дитиною.

Відповідно, двом працівникам ліквідованого управління «Секретаріат ради» міської ради, в тому числі позивачці, запропоновано роботу в Коломийській міській раді на посадах в інших структурних підрозділах. Наведене не було спростовано в ході апеляційного розгляду стороною позивача.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність процедури вивільнення позивачки з роботи та відповідність спірного розпорядження Коломийського міського голови від 06.06.2024 №455-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління «Секретаріат ради» міської ради, у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім того, слушним є покликання суду першої інстанції на те, що зміна організаційної структури міської ради спричинила ряд кадрових змін, що стало підставою для переведення на інші посади значної кількості працівників структурних підрозділів міської ради, і не стосувалися виключно позивачки по справі.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі №300/6224/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 10.02.2025.