Справа № 280/3860/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/3860/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 роки у пільговому обчисленні та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 роки у пільговому обчисленні;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 82 від 27 лютого 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 роки для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до спеціального стажу роботи період з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року, нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що органами пенсійного фонду протиправно не зараховано позивачу до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій, періоди роботи 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року, у зв`язку із відсутністю у довідці форми власності підприємства, а також даних про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати. При цьому, позивач зазначає, що така форма власності як приватна, з`явилася після прийняття Конституції України, тобто, 28 червня 1996 року, з огляду на вказане спірний період роботи прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності. У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні та виплаті такої грошової допомоги. Також, вказує, що органами пенсійного фонду до страхового стажу безпідставно не зараховано у пільговому обчисленні періоди роботи з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 роки у зв`язку з тим, що документи, які б свідчили про факт укладання письмових трудових договорів та поширення пільг щодо кратного обчислення стажу відсутні. В той же час, наданих разом із заявою документів, з урахуванням вимог чинного законодавства було цілком достатньо для зарахування вищезазначеного періоду до спеціального стажу позивача у пільговому обчисленні. З огляду на вказане, позов просить задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 82 від 27 лютого 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 роки для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право на одержання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року та повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині судового рішення в адміністративній справі № 280/3860/24.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про зарахування стажу та виплату грошової допомоги від 04 квітня 2024 року в порядку та у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» від 02 червня 1996 року № 393/96-ВР.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування стажу у та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 04 квітня 2024 року, із винесенням відповідного рішення щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 року у пільговому обчисленні та виплату грошової допомоги, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині судового рішення в адміністративній справі № 280/3860/24.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки усім доводам сторін у справі, зокрема те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. Підпунктом 8 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб. У тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», додаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості. Таким чином, для визначення права на виплату грошової допомоги відповідно до п. 7- 1 Прикінцевих положень Закону № 1058 обов`язковим документом є довідка про періоди роботи, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з зазначенням інформації про наявність відпусток без збереження заробітної плати. Отже, відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 30.09.1981 по 09.11.1987, з 19.11.1987 по 31.12.1990 роки, через відсутність інформації про перебування/неперебування у відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. З урахуванням зазначеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, оскільки документи потребують дооформлення. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, пенсія позивачу розрахована вірно відповідно до чинного законодавства України, умови для нарахування та виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не дотримані, отже підстави для задоволення вимог повністю відсутні. Також, суд першої інстанції не врахував, що позивач звернулась з заявою про зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 30.09.1981 по 09.11.1987, з 19.11.1987 по 31.12.1990 у пільговому обчисленні та нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню від 20.02.2024, яка була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Право позивача щодо зарахування до спеціального стажу періодів роботи: з 30.09.1981 по 09.11.1987, з 19.11.1987 по 31.12.1990 порушено при призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області на підставі доданих документів, та зарахованого спеціального стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, прийняло рішення про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки необхідний спеціальний стаж менший ніж встановлено законом, тому, права на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі десять пенсій у позивача немає, та зазначили періоди які не враховані та з яких підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка з 28 жовтня 2023 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20 лютого 2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою щодо призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 82 від 27 лютого 2024 року про відмову в перерахунку (допризначенні), так як період роботи з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 роки у дитячому садочку тресту «Центробамстрой» не зараховано до спеціального стажу, оскільки в довідці відсутня інформація щодо віднесення товариства державної або комунальної форми власності та відсутні дані про перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

04 квітня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив:

- зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні (1 рік роботи за 1 рік 6 місяців) періоди з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 по 31 грудня 1990 роки, які в загальній кількості складають 9 років 2 місяці 21 день;

- зарахувати до спеціального стажу періоди роботи з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 роки, нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, передбачену пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18 квітня 2024 року № 7135-6700/А-02/8-0800/24 позивачку повідомлено про те, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, в якій є існуючий штамп підприємства про поширення пільг щодо обчислення стажу роботи, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами. Документи, надані позивачем 22 січня 2024 року до відділу обслуговування громадян №6 (сервісного центру) Головного управління (далі - сервісний центр, для призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Оскільки додаткові документи, які б свідчили про факт укладання письмових трудових договорів та поширення пільг щодо кратного обчислення стажу, в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні, період роботи з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року та з 14 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 року зараховано до страхового стажу календарно.

Не погодившись із діями відповідачів в частині відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги, а також відмовою у здійсненні зарахування до страхового стажу у пільговому обчисленні періодів роботи з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 року, позивачка звернулсь до суду із позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закон України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»(далі Перелік №909).

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

У відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України, норми якої кореспондуються із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Вказаним нормам відповідає також пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за приписами якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або навчання, а також архівними установами.

Пунктами 3 та 20 зазначеного Порядку регламентовано, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи чи містяться неправильні або ж неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки та відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або ж за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (Додаток №5). У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій чи їх правонаступників. Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17, від 27 квітня 2020 року у справі №367/4230/17 та від 23 вересня 2021 року у справі №227/4273/16-а.

Записами трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 1981 року підвтерджено, що позивачка у період з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року працювала на посаді вихователя у дитячому садочку «Дружба».

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 10 Закону України від 05 вересня 2017 року №2145-VIII «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, дошкільна освіта.

У силу вимог статті 5 Закону України від 11 липня 2001 року №2628-III «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять заклади дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності; наукові і методичні установи; органи управління освітою; освіта та виховання в сім`ї.

До стажу роботи зараховується період роботи на відповідних посадах у відповідних закладах згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 липня 1993 року №909.

До вказаного Переліку, з-поміж інших, входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, що давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP від 28 червня 1974 року «Про народну освіту» з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в період роботи позивачки з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія судді зазначає, що в спірний період підприємство, на якому працювала позивачка, відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, а тому спірний період роботи позивачки прирівнюються до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Таким чином, стаж роботи позивачки в період з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Колегією суддів встановлено, що крім іншого, підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачці відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV є не зарахування періоду роботи позивачки з з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 року, оскільки відсутні данні про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними 3 річного віку.

Разом з тим, під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше позивач продовжувала перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, зазначені періоди, за їх наявності, мають бути включені до спеціального страхового стажу, тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.

Водночас, суд першої інстанції правильно зауважив, що відповідно до приписів пункту 7-1 розділу ХV Закону України №1058, встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж`статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та в цих приписах не наведено, що особи повинні надавати уточнюючі довідки щодо перебування цих осіб у відпустках без збереження заробітної плати.

Стосовно доводів скаржника щодо неправомірності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 роки у пільговому обчисленні, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "»Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що заява та документи про переведення на інший вид пенсії підлягає розгляду територіальним органом Пенсійного фонду, який не пізніше не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про переведення або про відмову в переведенні на інший вид пенсії.

Матеріалами справи встанвоено, що 04 квітня 2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила:

зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні (1 рік роботи за 1 рік 6 місяців) періоди з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 по 31 грудня 1990 роки, які в загальній кількості складають 9 років 2 місяці 21 день;

зарахувати до спеціального стажу періоди роботи з 19 листопада 1987 року по 01 червня 1992 роки, нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, передбачену пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18 квітня 2024 року № 7135-6700/А-02/8-0800/24 позивача повідомлено про те, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, в якій є існуючий штамп підприємства про поширення пільг щодо обчислення стажу роботи, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами. Документи, надані позивачем 22 січня 2024 року до відділу обслуговування громадян №6 (сервісного центру) Головного управління (далі - сервісний центр, для призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що заява позивача про перерахунок/до призначення пенсії позивача, з урахуванням наявного в матеріалах справи листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18 квітня 2024 року № 7135-67--/А-02/8-0800/24, розглянута в порядку та у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» від 02 червня 1996 року № 393/96-ВР, що суперечить вимогам Порядку № 22-1.

Отже, відповідачем розглянуто заяву позивачки від 04 квітня 2024 року та надано відповідь у формі листа 18 квітня 2024 року № 7135-67--/А-02/8-0800/24, натомість, рішення за результатами розгляду такої заяви не прийнято.

Зазначений лист не може оцінюватись як належна правова відмова у переведенні на пенсію, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Відмовивши позивачці в розгляді його заяви по суті, без прийняття відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача. Суд наголошує, що відповідач у разі недостатності або неналежного оформлення документів, доданих до заяви про призначення пенсії, наділений повноваженням письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, або вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Таким чином, ГУ ПФУ в Запорізькій області не розглянуло заяву позивачки, про перерахунок пенсії та зарахування спірного стажу, у спосіб, що визначений законом, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №1058-ІV та Порядком №22-1, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Висновки суду у цій справі відповідають правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17.

Отже, колегія суддів приходить висновку, що належним пенсійним органом, уповноваженим на повторний розгляд заяви позивачки є ГУ ПФУ в Запорізькій області, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме зазначений територіальний орган Пенсійного фонду України має належним чином вирішити по суті ініційоване позивачкою питання шляхом здійснення повторного розгляду заяви від від 04 квітня 2024 року та прийняти відповідне рішення.

Враховуючи те, що скаржник, будучи уповноваженим органом на розгляд заяв та призначення пенсії фактично не розглянув заяву позивачки та не навів підстав щодо наявності або відсутності необхідного стажу у позивачки для зарахування спірного стажу для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, передбачену пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування стажу у та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 04 квітня 2024 року, із винесенням відповідного рішення щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 30 вересня 1981 року по 09 листопада 1987 року, з 19 листопада 1987 року по 31 грудня 1990 року у пільговому обчисленні та виплату грошової допомоги, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині судового рішення.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко