Справа № 120/10575/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 лютого 2025 р. Справа № 120/10575/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідач протиправно не прийняв рішення про відстрочку від призову позивача, оскільки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", водночас направив повістку щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, до ухвалення комісією рішення за поданою заявою про оформлення відстрочки.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії щодо призову позивача ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішення у даній справі.

Ухвалою від 12.08.2024 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 13.08.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

10.02.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову. Зазначив, що 11.07.2024 позивач дійсно подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Разом із заявою, ОСОБА_1 також долучив засвідчену копію свого паспорта та РНОКПП, свідоцтво про народження та копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12 AAГ №809253.

Представник відповідача зазначив, що документів, які подав ОСОБА_1 для оформлення відстрочки за пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" недостатньо. Поряд з цим, як вбачається із документів, доданих до заяви, ОСОБА_1 слідувало подати заяву на відстрочку за 9 пунктом частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки його мати, відповідно до висновку МСЕК, потребує сторонньої допомоги.

Таким чином, на переконання відповідача, громадянином ОСОБА_1 було допущено помилку під час написання та подання заяви про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, про що йому повідомлено засобами поштового зв`язку, за допомогою направлення на його адресу письмового роз`яснення простим листом із зазначенням переліку дій для оформлення відстрочки від призову та постановки на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

В липні 2024 року ОСОБА_1 особисто з використанням засобів поштового зв`зку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 09.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч.1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". В додатках до заяви зазначено: засвідчена копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 , засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , засвідчена копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №809253.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив факт надходження від позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідної заяви із зазначеними у ній додатками.

Представник позивача у позовній заяві наголосила на тому, що станом на час звернення до суду з даним позовом відповідач вказану заяву, у встановленому законодавством порядку, не розглянув та відповіді не надав, разом з тим позивачу 07.08.2024 була вручена повістка на відправку №10723 на 09.08.2024.

В свою чергу, представник відповідача повідомив, що, на переконання ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином ОСОБА_1 було допущено помилку під час написання та подання заяви про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, про що йому повідомлено засобами поштового зв`язку, за допомогою направлення на його адресу письмового роз`яснення простим листом із зазначенням переліку дій для оформлення відстрочки від призову та постановки на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання. Щодо обставин вручення позивачу повістки представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві на позовну заяву пояснень не надав.

Не погодившись з діями відповідача щодо вручення ОСОБА_1 повістки на відправку до прийняття рішення за результатами розгляду поданої ним заяви про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час проведення мобілізації, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно до п.56, 57, 58-1, 59, 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, (далі - Порядок №560, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації

Військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що за результатами розгляду поданої військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час проведення мобілізації та доданих до неї документів, відповідною комісією ухвалюється рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, яке оформляється протоколом.

В даному ж випадку, як самостійно зазначив представник відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву, за результатами розгляду поданої позивачем заяви від 09.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 було лише надіслано позивачу роз`яснення щодо відсутності в ОСОБА_1 підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час проведення мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та наявність в останнього права на отримання відповідної відстрочки на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому, з пояснень сторони відповідач слідує, що такі роз`яснення позивачу були надіслані на адресу його місця реєстрації простим поштовим відправленням.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В даному випадку, відповідач не надав суду доказів прийняття за результатами розгляду поданої позивачем заяви від 09.07.2024 передбаченого Порядком №560 рішення у формі протоколу, як і доказів інформування ОСОБА_1 про наявність в останнього права на отримання відстрочки на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

При цьому, з повідомлених представником відповідача у відзиві на позовну заяву обставин змістовного наповнення надісланої позивачу відповіді за результатом розгляду поданої ОСОБА_1 заяви суд зазначає, що така є лише відповіддю на звернення щодо надання відстрочки та носить інформативний характер та не є рішенням щодо надання/ ненадання відстрочки в розумінні Порядку №560.

При обранні належного способу захисту порушених прав позивача, суд враховує, що він повинен забезпечувати максимальне відновлення порушених прав позивача, тому з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, визнати протиправною бездіяльність комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Вирішуючи питання про відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд враховує, що чинним законодавством покладено на відповідача обов`язок щодо прийняття рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.

Однак судом встановлено, що відповідачем рішення про надання відстрочки або відмови в наданні відстрочки не приймалось.

За наведеного, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 09.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за результатами розгляду якої ухвалити рішення про надання відстрочки або відмови в наданні відстрочки.

В свою чергу, позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо вручення позивачу повістки на відправку задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 8 вересня 2022 року у справі № 300/1263/22 сформував правовий висновок, що до того чи можна оскаржувати повістку вручену співробітниками ТЦК та СП. Так, Верховний Суд зазначив:

«…18. В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

19. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

20. Частиною третьою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

21. При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

22. В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року N 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

23. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

24. Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводиться фактично до оскарження повістки, якою наказано ОСОБА_1 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1.

25. Згідно з пунктом 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 65 "Про загальну мобілізацію" місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців доручено, зокрема організувати та забезпечити у встановленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

26. Відповідно до Положення про підготовку та проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затверджене постановою Кабінету Міністрів від 21 березня 2002 року N 352, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2021 року N 100 (далі - Положення N 352), оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями військових комісарів обласних та районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

27. За змістом пункту 56 Положення N 352 у триденний строк після набрання чинності Указом Президента України про проведення призову громадян України на строкову військову службу керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки видають накази про проведення призову громадян України на строкову військову службу.

Оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

28. Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють оповіщення громадян про виклик за розпорядженнями їх керівників.

29. Саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлюється у вигляді повісток та по суті оскаржувана позивачем повістка, яка складена відповідачем на виконання законодавства з питань військового обов`язку та вручена позивачу, не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

30. За пунктом 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

31. При цьому під публічною службою відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України розуміється діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

32. Варто зауважити, що повістка являється лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, форма якої визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року N 921, та не має обов`язкового наслідку укладення контракту для проходження військової служби.

33. При цьому обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не оскаржуваною позивачем повісткою, а Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

34. Наведене свідчить про відсутність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду, що є обов`язковою умовою надання правового захисту судом.».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлюється у вигляді повісток та по суті повістка, яка складена відповідачем на виконання законодавства з питань військового обов`язку та вручена позивачу, не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Тому позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо вручення позивачу повістки на відправку не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 605,60 грн. (1/2 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті поданої ОСОБА_1 заяви від 09.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 09.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення по суті.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна