Справа № 120/6231/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6231/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

11 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.04.2024 № 05 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.01.2008 по 24.03.2008, з 01.04.2008 по 30.05.2008, з 02.06.2008 по 31.12.2009 - на посаді менеджера з персоналу ДП «Українська горілчана компанія «Немірофф» та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного стажу та на підставі довідки виданої Комунальною установою «Немирівський трудовий архів» Немирівської міської ради Вінницької області від 27.03.2024 № 01-10-97 про нараховану заробітну плату, з 01.04.2024.

У задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.08.2020.

Після призначення пенсії, позивачем з`ясовано, що період її роботи на посаді менеджера у ДП УГК "Немірофф" в 2008-2009 роках не включено до трудового стажу, та відповідно, не зарахована заробітна плата за вказаний період.

У березні 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу на посаді менеджера у ДП УГК "Немірофф" та заробітної плати за період 20082009 років, нарахування якої підтверджується довідкою № 01-10-97 від 27.03.2024 про нараховану заробітну плату, виданою КУ "Немирівський трудовий архів" № 01-10-97 від 27.03.2024.

Заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області та за наслідком розгляду винесено рішення від 03.04.2024 № 05, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням стажу на посаді менеджера ДП УГК "Немірофф" та заробітної плати за період з 2008 по 2009 роки з підстав відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про сплату страхових внесків.

Вважаючи отриману відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог.

Надаючи оцінку оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Положенням ч. 2 ст. 20 № 1058-IV передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За змістом ч. 1, 10, 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 16 ст. 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового/трудового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

Як достеменно встановлено судом першої інстанції, відомостями трудової книжки позивача № НОМЕР_1 підтверджуються періоди її роботи у ДП УГК «Неміроф» у період з 25.01.2008 по 24.03.2008, з 01.04.2008 по 30.05.2008, з 02.06.2008 по 24.09.2013 роки.

Записи про вказані періоди роботи виконані у відповідності до правил ведення трудових книжок, містять дати та номери наказів. Записи про прийняття позивача на роботу та звільнення засвідчені печаткою.

Разом з тим, відповідачем не взято до уваги вказані записи в трудовій книжці про роботу позивача у ДП УГК «Неміроф» та довідку № 01-10-97 від 27.03.2024 про нараховану заробітну плату, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків.

В даному випадку, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Так, досліджуючи архівну довідку видану КУ «Немирівський трудовий архів» Немирівської міської ради Вінницької області від 27.03.2024 № 01-10-97, судом першої інстанції встановлено, що остання містить відомості про те, що в особових рахунках працівників за 2008 по 2009 роки значиться ОСОБА_1 із зазначенням у ній нарахованої заробітної плати у період роботи з 2008 по 2009 роки.

Також, вказаною довідкою № 01-10-97 від 27.03.2024 підтверджується, що в період з 25.01.2008 по 24.03.2008, з 01.04.2008 по 30.05.2008, з 02.06.2008 по 31.12.2009 позивач отримувала дохід у вигляді заробітної плати у ДП УГК «Немірофф», з якої страхувальником мали сплачуватись страхові внески.

Відтак, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що несплата роботодавцем страхових внесків за вказаний період роботи позивача не може бути підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду трудової діяльності та відповідно у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням довідки виданої КУ «Немирівський трудовий архів» Немирівської міської ради Вінницької області від 27.03.2024 № 01-10-97 про нараховану заробітну плату у зв`язку з відсутністю у відповідача даних про сплату страхувальником страхових внесків по ЄСВ.

Водночас судова колегія враховує, що пенсійним органом не вжито заходів щодо підтвердження або спростування вказаної інформації.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується неправомірність відмови пенсійного органу у зарахуванні стажу роботи позивача періодів роботи з 25.01.2008 по 24.03.2008, з 01.04.2008 по 30.05.2008, з 02.06.2008 по 31.12.2009 на посаді менеджера з персоналу ДП «Українська горілчана компанія «Немірофф», і відповідно відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача, що звужує її законне право на зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.04.2024 № 05 про відмову у перерахунку пенсії позивача та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи з 25.01.2008 по 24.03.2008, з 01.04.2008 по 30.05.2008, з 02.06.2008 по 31.12.2009 - на посаді менеджера з персоналу ДП «Українська горілчана компанія «Немірофф».

Також, судова колегія погоджується з наявністю підстав для зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням зазначеного стажу та на підставі довідки виданої КУ «Немирівський трудовий архів» Немирівської міської ради Вінницької області від 27.03.2024 № 01-10-97 про нараховану заробітну плату.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.