Справа № 520/3060/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання забезпечення позову

11 лютого 2025 року Справа № 520/3060/25

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Супрун Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

10.02.2025 ОСОБА_1 , через свого представника звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації, направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 17 від 17.01.2025 року, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) було призвано під час мобілізації в особливий період та та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (номер та дата наразі невідомі) про зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до списків частини

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (номер та дата наразі невідомі) про призначення на посаду стрільця помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ;

- зобов`язати уповноважену службову/посадову особу військової частини НОМЕР_2 (командира, його заступника, тощо) видати наказ по стройовій частині, яким виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 з дня набрання рішенням суду законної сили;

- визнати протиправною та скасувати довідку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 №225/25 від 13.01.2025 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

- зобов`язати Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 провести повторний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з метою визначення придатності Позивача до проходження військової служби із врахуванням висновків суду, викладених у рішенні по цій справі;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на проходження військово-лікарської комісії.

Питання про відкриття провадження у справі наразі не вирішено.

10.02.2025 через канцелярію суду представником ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- в порядку забезпечення адміністративного позову заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

- в порядку забезпечення адміністративного позову заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_2 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

- в порядку забезпечення адміністративного позову заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_3 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

- в порядку забезпечення адміністративного позову заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_3 вчиняти дії щодо присвоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) військово-облікової спеціальності по завершенню проходження ОСОБА_1 базової військової підготовки у навчальному центрі Військової частини НОМЕР_3 до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до Акту дослідження стану здоров`я від 08.08.2024, виданого начальником лікувального закладу ОСОБА_2 за направленням "ОКНП "Чернівецька обласна клінічна лікарня", ОСОБА_1 встановлено діагноз: вроджена задньокапсулярна катаракта, міопія в 17,0 ОD правого ока, 16,0 D лівого ока, деструкція скловидного тіла, міопічна хоріоретинальна дистрофія сітківки, часткова атрофія зорового нерва обох очей.

Всупереч зазначеному, військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_2 , незважаючи на підтвердження вказаного діагнозу, 13.01.2025 року видала Довідку ВЛК №225/25, згідно якої неправомірно застосувала положення статей 26а, 30а Розділу VI Розкладу хвороб та визнала Позивача придатним до служби у військових частинах забезпечення. ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

На підставі вказаної Довідки ВЛК №225/25 від 13.01.2025, 17.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано наказ №№17 про призов на військову службу під час мобілізації.

Представник заявника зазначає, що одразу після проходження базової військової підготовки, ОСОБА_1 буде направлено до військової частини НОМЕР_2 з метою виконання завдань по службі. Зважаючи на те, що після завершения базової військової підготовки при навчальному центрі, яка, відповідно до статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Програми «Базової загальновійськової підготовки (для підготовки мобілізаційних ресурсів), затвердженої начальником Генерального штабу ЗСУ від 02.06.2023 року. Заявник проходить підготовку з 27.01.2025 тривалістю 30 днів та найближчим часом заявника буде повернуто до військової частини, де останній буде зобов`язаний виконувати завдання по службі та неухильно дотримуватись наказів командира, всупереч неможливості за станом здоров`я.

Таким чином, невжиття судом заходів забезпечення позову унеможливить ефективне поновлення прав заявника та може призвести до невідворотних наслідків у вигляді погіршення зору або повної його втрати.

Відповідно до частин 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами пунктів 2, 3 статті 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Відтак, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленої заяви, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

За приписами частин четвертої шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11.01.2022 у справі № 640/18852/21, від 28.07.2022 у справі № 640/31850/20 та від 16.08.2022 у справі № 640/35685/21.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Представник позивача в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що позивач визнаний непридатним до військової служби з виключення з військового обліку на підставі ст.30д графи II Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується карткою контрольного медичного огляду військовозобов`язаного ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.08.2024.

Під час проходження позивачем ВЛК 13.01.2024 було повторно підтверджено та зафіксовано діагноз: вроджена задньокапсулярна катаракта, міопія в 17,0 ОD правого ока, 16,0 D лівого ока, деструкція скловидного тіла, міопічна хоріоретинальна дистрофія сітківки, часткова атрофія зорового нерва обох очей.

Позивачу було видано довідку військово-лікарської комісії №223/25 від 13.01.2024 відповідно до якої позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 30б 26б графи. II Розкладу хвороб.

Згідно з витягу з наказу № 17 від 17.01.2025 солдата ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу наведеного вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

Представник позивача в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що позивача було призвано на військову службу та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

На звернення представника позивача, Військова частина НОМЕР_3 листом від 06.02.2025 № 1749/530 повідомила, що відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 27.01.2025 № 27 вважати таким, що прибув у відрядження з військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , з метою проходження курсу базової загальновійськової підготовки, з 27.01.2015 до окремого розпорядження: солдата ОСОБА_3 , стрільця помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Хоча довідкою військово-лікарської комісії №223/25 від 13.01.2024 відповідно до якої позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення.

Відтак, з огляду на вищенаведене, на переконання суду, невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення пред`явленого ним позову, зумовить необхідність докладати значні зусилля для поновлення цих прав у спірних правовідносинах або навіть може призвести до незворотніх наслідків.

Крім того, на переконання суду, шкода, якої можна запобігти у разі вжиття заходів забезпечення позову, превалює над наслідками вжиття таких заходів.

Відповідно до ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч. 2 ст. 3 Основного Закону України).

В пункті 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 акцентується на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказано і у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" (заява №11901/02) засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Доран проти Ірландії" (Doran v. Ireland, № 50389/99) поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав на те, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Тому обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову, шляхом заборони командиру Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити, оскільки заявлені формулювання представника позивача стосується не встановленого коло осіб. В частині присвоєння ОСОБА_1 військово-облікової спеціальності по завершенню проходження ОСОБА_1 базової військової підготовки у навчальному центрі Військової частини НОМЕР_3 до набрання законної сили рішення суду у цій справі представником позивача не наведено обгрунтованих можливих порушень прав позивача.

Суд вважає, що вказаний спосіб забезпечення позову є таким, що відповідає критерію співмірності, оскільки відсутні такі негативні наслідки від його вжиття, які б переважали ті негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Крім того, обраний судом спосіб забезпечення позову не підмінює собою судове рішення у справі та не вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом, а фактично направлений на збереження існуючого стану речей до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.

Окремо суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Суд звертає увагу на положення ст. 156 КАС України, відповідно до якої ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 8 ст. 154 КАС України).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 150-154, 241-243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову від 10.02.2025 - задовольнити частково.

Заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) для проходження військової служби з навчального центру військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) до місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуютьтся заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Текст ухвали виготовлено та підписано 10.02.2025.

Суддя Ю.О. Супрун