Справа № 595/1993/24
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/1993/24
Провадження № 2-а/595/6/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

за участі: секретаря судового засідання Боднара М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ковалівський Б.В., звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 1456 від 14 жовтня 2024 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою. Зокрема зазначає, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», яка закріплює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, станом на 16.07.2024 в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» містився повний та актуальний перелік персональних даних стосовно нього, а п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 мав всі актуальні дані про нього, ОСОБА_1 , та мав можливість отримати їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Зауважує, що посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відсутні. Як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) він був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не у повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам. Також у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додається» не зазначено документів (окрім паспорту, та витягу з ІКС «Оберіг»), на підставі яких можливо було б зробити висновок про наявність або відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Також, відповідачем ані в протоколі, ані в постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені ним, не надано доказів того, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання його персональних даних в порядку електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи, а також до протоколу не долучено письмових доказів, які підтверджують неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників його персональних даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних тощо, держателями яких є державні органи. Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких він міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП). Крім того протокол про адміністративне правопорушення у присутності позивача не складався, а тому йому не було відомо, що розгляд справи відбудеться 14.10.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того, у заявлений вимогах позивач просить поновити строк на оскарження вказаної постанови, оскільки такий сплив 25.10.2024. Вважає, що строк на оскарження постанови пропущений із поважних причин, оскільки копію постанови отримано 16.12.2024 у відповідь на адвокатський запит із Бучацького відділу держаної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області, особисто він такої не отримував. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови №1456 від 14 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02 січня 2025 року ухвалою суду зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 надати суду належним чином засвідчену копію справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

10 січня 2025 року на електронну адресу суду (29 січня 2025 року засобом зв`язку «Укрпошта») від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю. Відзив мотивує тим, що 10 жовтня 2024 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 був супроводжений екіпажем Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході уточнення даних встановлено, що ОСОБА_1 з 18 травня 2024 року по теперішній час свої військово-облікові дані в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки не оновив. Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, а саме, не уточнив свої персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста у районному (міському) ТЦК та СП, чим скоїв адміністративне правопорушення.

31 січня 2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , на виконання ухвали суду, надійшла копія справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5

10 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ковалівського Б.В., надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Пояснення мотивує тим, що 14 жовтня 2024 року на ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення № 1456, згідно якої відносно позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Так, 31 січня 2025 року, на адресу суду надійшла копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак, у долученому до матеріалів адміністративної справи протоколі № 355 про адміністративне правопорушення від 10.10.2024 відсутня друга сторінка, де, зокрема, зазначається суть адміністративного правопорушення та письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по суті порушення. Окрім того, оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення не відповідає частині 2 статті 283 КУпАП. Зокрема, всупереч цій нормі, у резолютивній частині постанови відповідач не зазначив про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Крім того, норми КУпАП зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу. Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. У санкції частини 3 статті 210 КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року. Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Разом з тим, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, відповідач не дотримався наведених норм права та призначив штраф у грошовій сумі, що не відповідає санкції відповідної статті КУпАП. Зважаючи на викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковалівський Б.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Ковалівський Б.В. у додаткових поясненнях просив провести розгляд справи без його та позивача участі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 В. Тимофій просила розглядати справу без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , винесено постанову № 1456 про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн за те, що 10 жовтня 2024 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 був супроводжений екіпажем Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час уточнення даних встановлено, що ОСОБА_1 з 18 травня 2024 року по теперішній час свої військово-облікові дані в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки не оновив. Своїми діями ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період, чим порушив вимоги ЗУ «Про оборону України», враховуючи Укази Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 17 травня 2022 року № 342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 12 серпня 2022 року № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 07 листопада 2022 року № 758/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» порушення вчинене в особливий період, чим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В силу ч.1 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210 КУпАП визначає відповідальність за порушення, призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в тому числі в особливий період.

Особливий період, відповідно до абзацу тринадцятого частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України», це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який діяв на момент розгляду справи.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан.

Як слідує з положень абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону №3543-ХІІ у редакції Закону України від 11 квітня 2024 № 3633-IX (які набрали чинності 18.05.2024), під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 3543-ХІІ посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ).

За положеннями частини 10 статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Приведеним вище приписом Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язок громадян -військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Тобто, позивач мав уточнити дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно.

Суд зауважує, що явка позивача в будь-який інший день, починаючи з 17.07.2024 утворює склад такого правопорушення.

З огляду на це, днем вчинення правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити у визначений законом строк.

Разом з тим, позивач не надав доказів, зокрема, витягу з особистого електронного кабінету позивача системи «Резерв +», з якого можна було б встановити відсутність інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, відомостей відносно того, що позивач не має статусу військовозобов`язаного матеріали даної адміністративної справи не містять.

Посилання позивача на те, що станом на 16.07.2024 в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» містився повний та актуальний перелік персональних даних стосовно нього, то зазначене жодним чином не позбавляє останнього обов`язку оновити свої дані у строк, визначений законодавством (адреса, телефон, електронна пошта тощо).

Так, згідно з приміткою до статі 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими покликання позивача на примітку до статті 210 КУпАП, оскільки позивачем не зазначено, яку саме інформацію відповідач мав можливість отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 02 січня 2025 року представником відповідача на адресу суду направлено лист № 1785 від 27.01.2025 разом із копією адміністративної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , до якого, зокрема, долучено: копію постанови про адміністративне правопорушення № 1456 від 14 жовтня 2024 року та протокол № 355 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП від 10 жовтня 2024 року.

Статтею 255 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд встановив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята на підставі протоколу № 355 про адміністративне правопорушення, який складений 10.10.2024, в якому повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14.10.2024 о 10.00 год. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав 10.10.2024, про що розписався у відповідній графі протоколу.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відповідач склав 10.10.2024, протокол складений в присутності позивача та має підпис позивача про його отримання.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у долученому до матеріалів адміністративної справи протоколі № 355 про адміністративне правопорушення від 10.10.2024 відсутня друга сторінка, де, зокрема, зазначаються суть адміністративного правопорушення та письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по суті порушення.

Окрім того, оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення не відповідає частині 2 статті 283 КУпАП.

Так, відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП, постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Всупереч цій нормі, у резолютивній частині постанови відповідач не зазначив про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкції частини 3 статті 210 КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, відповідач не дотримався наведених норм права та призначив штраф у грошовій сумі, що не відповідає санкції відповідної статті КУпАП.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що постанова № 1456, винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 14.10.2024 не відповідає вищевказаним вимогам закону, суд вважає, що постанову в справі про адміністративне правопорушення необхідно скасувати та надіслати справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1456 від 14 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, а справу надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: с.Порохова Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. І. Тхорик