Справа № 750/364/25
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/364/25
Провадження № 2-а/750/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

09 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 3729144 від 25 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 127 КУпАП, а справу закрити.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 127 КУпАП за те, що він у темну пору доби ходив проїзною частиною без світлоповертальних елементів (стрічка, жилет тощо) чи в одязі з такими елементами, чим порушив пункт 4.4 Правил дорожнього руху. Так, позивач не порушував Правил дорожнього руху, оскільки не рухався по проїзній частині, а йшов по тротуару. Будь-які припущення чи тлумачення, що стосуються його руху проїзною частиною, є помилковими та не відповідають реальним обставинам, оскільки позивач не знаходився на проїзній частині, не порушував встановлених правил щодо пішоходів та не наражав себе на небезпеку, а його дії відповідали пункту 4.4 Правил дорожнього руху. Крім того, посадовою особою відповідача не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а лише винесено оскаржувану постанову. Також, відповідачем не було встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Сама лише складена постанова не може бути об`єктивним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Оскільки належні та достатні докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні, а постанову залишити без змін. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 25 грудня 2024 року о 17 год. 49 хв. до служби «102» надійшло повідомлення, що за адресою: вул. Незалежності, м. Чернігів, на кінцевій зупинці чоловік в стані сп?яніння дебоширить, кричить. Дане звернення було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 25 грудня 2024 року за № 84268. Прибувши на місце виклику, екіпажем патрульної поліції було виявлено заявника, який повідомив, що невідомий, яким виявився позивач, вчиняє конфлікт, фотографує автомобілі та дебоширить. Під час спілкування з позивачем, його поведінка по відношенню до поліцейських була досить емоційною, останній продовжував сперечатись, виражатись нецензурною лайкою, кричав, на зауваження працівників поліції не реагував. Позивач неодноразово виходив та рухався проїзною частиною без світлоповертальних елементів, про що працівники поліції декілька разів наголошували. Потім поліцейський повідомив позивача, що він буде затриманий для складання всіх необхідних адміністративних матеріалів та доставлений до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за адресою: вул. Старобілоуська, 4-а, м. Чернігів, де в подальшому були складені: протокол про адміністративне затримання серії АА № 023825 від 25 грудня 2024 року; протокол серії ВАД № 333332 від 25 грудня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, який направлено для прийняття рішення до Новозаводського районного суду м. Чернігова в справі № 751/240/25; постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3729144 від 25 грудня 2024 року. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 25 грудня 2024 року о 18 год. 00 хв. по вул. Незалежності, 58, м. Чернігів, ОСОБА_1 в темну пору добив ходив проїзною частиною без світлоповертальних елементів (стрічка, жилет, тощо) чи в одязі з такими елементами, чим порушив пункт 4.4 Правил дорожнього руху. При цьому, до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Крім того, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Сосун Олександр Миколайович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, та має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною першою статті 127 КУпАП. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та у результаті розгляду справи виніс відносно позивача оскаржувану постанову. Також, поліцейському дозволено використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із відеореєстратора поліцейського. Так, в пункті 7 оскаржуваної постанови зазначені портативні відеореєстратори № 474303, № 470971 та № 472993, що є технічними засобами за допомогою яких було здійснено фіксацію вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи. З вказаних відеозаписів слідує, що екіпаж патрульної поліції під час несення служби прибув на виклик «Адмінправопорушення» по вул. Незалежності в м. Чернігові, де їх зустрів заявник та вказав на позивача, який своєю поведінкою заважав працювати, вчиняв конфлікт, кричав, поводив себе емоційно та фотографував припарковані автомобілі. На відеозаписі зафіксовано, що під час спілкування позивач продовжував сперечатись, виражатись нецензурною лайкою в бік працівників поліції, кричав, на зауваження не реагував, неодноразово виходив та рухався проїзною частиною без світлоповертальних елементів, внаслідок чого був затриманий та доставлений до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області для складання всіх необхідних адміністративних матеріалів. Також, відеореєстратором зафіксовано, що позивач неодноразово раптово виходив та рухався проїзною частиною з порушенням Правил дорожнього руху. У декількох випадках виходив на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, оскільки проїзною частиною рухались транспортні засоби. При цьому, світлоповертальних елементів (стрічки, наклейки, жилету тощо) у позивача не було, на одязі вказані елементи відсутні. Наявними відеозаписами підтверджується факт порушення позивачем вимог пункту 4.4 Правил дорожнього руху, що стало достатньою і належною підставою для винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, розгляд справи проводився в присутності позивача, йому було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними. При цьому, під час розгляду справи жодних клопотань від позивача не надходило, переконливих доводів своєї невинуватості позивачем під час розгляду справи не надано. Позивач продовжував сперечатись, кричати, але клопотань не заявляв. Інспектор жодним чином не обмежував позивача у користуванні своїми правами. Крім того, поліцейський лише ознайомлює особу з її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і яким саме чином. Поліцейський прийняв рішення притягнути позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 127 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Потім поліцейський запитав у позивача, чи буде він отримувати копію постанови та ставити свій підпис у її відповідних графах, на що отримав категоричну відмову. Позивачу було роз?яснено зміст статті 291 (набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили) КУпАП. Крім того, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Уповноваженим працівникам підрозділів Національної поліції надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 127 КУпАП, без складання відповідного протоколу. Інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Сосун Олександр Миколайович під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимоги. При цьому, незгода позивача з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позовній заяві, не знаходять свого підтвердження, мають суб?єктивний характер та свідчать про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

25 грудня 2024 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Сосуном Олександром Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3729144, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 127 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 3729144 слідує, що 25 грудня 2024 року о 18 год. 00 хв. по вул. Незалежності, 58 у м. Чернігові, ОСОБА_1 у темну пору доби ходив проїзною частиною без світлоповертальних елементів (стрічка, жилет тощо) чи в одязі з такими елементами, чим порушив пункт 4.4 Правил дорожнього руху.

Постанова містить відомості про долучення до неї відео з портативних відеореєстраторів № 474303, № 470971 та № 472993.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху, зокрема, зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами пункту 4.4. Правил дорожнього руху передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

Згідно із пунктом 4.14 Правил дорожнього руху пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Частиною другою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до норм частини першої статті 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі передбачені частиною першою статті 127 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Таким чином, уповноваженим працівникам підрозділів патрульної поліції Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 127 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Сукупністю доказів, наданих відповідачем до відзиву, зокрема відеозаписами, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме те, що позивач у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості рухався проїзною частиною без світлоповертальних елементів (стрічка, наклейка, жилет тощо)/ не був в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

Доводи позивача про те, що він не рухався по проїзній частині, а йшов по тротуару, спростовуються матеріалами справи.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 127 КУпАП, а тому не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код 40108646.

Суддя