Справа № 320/37892/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Будпостач» звернулося до суду з позовом до Черкаської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці №UA902080/2024/000075/2 від 22.04.2024 про коригування митної вартості товарів.

Позов мотивовано тим, що порушуючи норми діючого митного законодавства України, відповідачем прийнято протиправне рішення про коригування митної вартості товарів, внаслідок чого скориговано заявлену позивачем за ціною контракту митну вартість імпортованого ним товару, що призвело до порушення його прав та законних інтересів, оскільки подані позивачем митному органу документи відповідають встановленим законодавчим вимогам та підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару, у той час, як визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Черкаська митниця звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 17 жовтня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що в наданих до митного оформлення рахунках від 01.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД та рахунки від 01.03.2024 № та № від імені MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження.

Декларантом митниці заявлено відомості тільки щодо складової митної вартості - обробка товарів в порту Гданськ, однак числове значення не відповідає числовому значенню згідно поданих документів. Відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження відсутні в наданих декларантом документах та митниці не заявлені.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що декларантом митниці не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за повним маршрутом транспортування SHANGHAI (Китай) - Гданськ (Польща) - Замосць Бортатиче (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), а також не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, а документи є обов`язковими для надання митниці відповідно до статті 53, 335 Митного кодексу України.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 та від 12.12.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від Приватного підприємства «Будпостач» 11.12.2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що в апеляційній скарзі апелянт повторив відомості, що зазначені у рішенні про коригування митної вартості товарів від 22.04.2024 №UA902080/2024/000075/2 та навів вимоги законодавства України, які є загальновідомі, ніким не заперечуються, проте які жодним чином не свідчать про протиправність рішення першої інстанції. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.04.2013 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією SUZHOU YMD MACHINERY CO, LTD. (Китай) (далі в т.ч. продавець) укладено прямий контракт №335 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує бетонозмішувачі, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід?ємною частиною контракту.

Для організації перевезення товарів до України позивач 24.02.2020 уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі - експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

Для перевезення товарів до України позивач 14.02.2022 уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі - перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

У подальшому, 14.12.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів. Того ж дня, 14.12.2023 продавець виписав проформу інвойс №YMD-BUD-20230109 5-6 на суму 513246,00 доларів США та комерційний інвойс №YMD-BUD-20230109-6-1 для оплати товарів за ціною 133172,00 доларів США.

Так, 22.12.2023 позивач згідно з контрактом від 08.04.2013 №335 відкрив на ім?я продавця в АТ «Сенс Банк» акредитив №1А27/202326 на суму 513246,00 доларів США, для оплати товарів, вказаних у комерційному інвойсі від 14.12.2023 №YMD-BUD-20230109-6-1.

Для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю 06.01.2024 оформлена митна декларація №00087190.

Надалі, 17.01.2024 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №234525828.

На товари, що вказані в комерційному інвойсі, 18.01.2024 виписаний сертифікат походження №24C3205A0075/00003R.

Враховуючи, що 28.02.2024 товари були завантажені у різні контейнери, для уникнення простою транспорту, позивачем на підставі комерційного інвойсу №YMD-BUD-20230109-6-1 від 14.12.2023 були виписані:

- специфікація №1 на товари в контейнері №MSKU0234684 за ціною 23332,00 доларів США;

- специфікація №3 на товари в контейнері №MRKU4859929 за ціною 23332,00 доларів США; Загальна сума по двом специфікаціям становить 46664,00 доларів США.

Для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 01.03.2024 виписав рахунок фактуру №, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписав інвойси № та №.

Надалі, 05.03.2024 експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №31.

На підставі залізничної накладної УМВС від 09.04.2024 №03101 товари доставлені з порту Гданськ (Польща) до ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя.

Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR від 21.04.2024 №4684, №9929 товари доставлені із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці.

Позивач 22.04.2024 надав відповідачу листа про те, що товар який поставляється по інвойсу №YMD-BUD-20230109-6-1 від 14.12.2023 під час перевезення не страхувався, дана поставка постачається на умовах акредитиву з відстроченням платежу на 180 днів від дати вказаної в коносаменті та день оплати ще не наступив.

Позивач 22.04.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA27U8 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 46664,00 доларів США.

Відповідач 22.04.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №1016164, у якому зазначив, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправника.

Так, 22.04.2024 у відповідь на електронне повідомлення №1016164 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

Черкаська митниця 22.04.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000075/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів бетонозмішувачі, за резервним методом.

Черкаська митниця 22.04.2024 виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000129.

Так, 22.04.2024 з урахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари, зазначених за митною декларацією №24UA34U7, по якій були надмірно сплачені митні платежі, а саме: ПДВ 267597,10 грн.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA34U7 декларант додав передбачені ст.53 Митного кодексу України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації, а саме: контракт від 08.04.2013 №335 між позивачем та компанією SUZHOU YMD MACHINERY CO, LTD (Китай) з додатками; прайс-лист продавця від 14.12.2023 щодо ціни товару; проформа інвойс від 14.12.2023 №YMD-BUD-20230109 5-6; комерційний інвойс від 14.122023 №YMD-BUD-20230109-6-1; банківський платіжний документ: акредитив №IA27/202326 від 22.12.2023 про оплату товару; сертифікат походження товару від 18.01.2024 №24C3205A0075/00003R; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія); коносамент від 17.01.2024 №234525828; рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна ЛТД» від 01.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанія Maersk A/S (Данія) від 01.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 01.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; довідка ТОВ «Мерск Україна ЛТД» про транспортні витрати від 05.03.2024 №31; залізнична накладна УМВС від 09.04.2024 №03101; товарно-транспортні накладні CMR від 21.04.2024 №4684, №9929; специфікація №1 від 28.02.2024; специфікація №3 від 28.02.2024; лист ПП «Будпостач» про оплату від 22.04.2024; презентація від 22.04.2024; декларації митної вартості.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 318 Митного кодексу України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За приписами п.п. 23-24 частини першої статті 4 Митного кодексу України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Положеннями статей 49, 50 Митного кодексу України закріплено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно частин першої, другої статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В силу вимог частин першої, другої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Нормами частини третьої статті 53 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За приписами частин першої та другої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно вимог статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 22.04.2024 подано митну декларацію №24UA29U8 для митного оформлення товарів, у якій позивач митнку вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 46 664,00 доларів США.

Разом з тим, Черкаською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 22.04.2024 №UA902080/2024/000108, яким визначено митну вартість імпортованих позивачем товарів за резервним методом.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1016164, у якому зобов`язано декларанта надати додаткові документи.

У даному повідомленні також вказано, що документи, які надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті).

Виходячи з аналізу зазначеного повідомлення, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що відповідачем не наведено жодних обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не наведено жодних доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За умови не обґрунтування митним органом обставин того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2021 року у справі № 808/1402/18 зазначив, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість».

Так, апелянт зазначає, що позивачем митниці не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за повним маршрутом транспортування SHANGHAI (Китай) - Гданськ (Польща) - Замосць Бортатичне (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), а також, не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до довідки експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №31 вартість транспортних витрат на перевезення вантажу у доларах США, зокрема: оформлення документації у Гданськ, Польща 54,85 доларів США; операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 1097,09 доларів США.

У довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №31 також зазначено вартість послуг транспортування до кордону України в розмірі 474745,90 грн. та 13151,94 доларів США, що включені до митної вартості.

Митний орган не навів жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що довідка про транспортні витрати є достатнім доказом у справі, з чим погоджується і колегія суддів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 520/6058/24/

Також, у графі 33 спірного рішення відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що в рахунку від 01.03.2024 № відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження», проте судом першої інстанції правильно встановлено, що у рахунку від 01.03.2024 № зазначені послуги «Оформлення документації у Гданськ, Польща 54,85 доларів США; Операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 1097,09 доларів США. Такі ж послуги зазначені у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №31.

Оскільки товари поставлялися на умова поставки FOB правил Інкотермс 2000, то вартість послуг по завантаженню товарів на судно здійснювалося за рахунок продавця.

Щодо твердження відповідача про «Documentation fee» - плата за документацію та «Terminal Handling Service» - послуги термінального обслуговування, то довідка про транспортні витрати також містить вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 54,85 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) в сумі 1097,09 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем не зазначено жодних сумнівів щодо зазначеного у довідці про транспортні витрати розміру вартості послуг за перевезення товарів 474745,90 грн та 13151,94 доларів США, зокрема, що вартість таких послуг є неправдивою чи заниженою.

При цьому, передбачена ст. 363 МК України автоматизована система управління ризиками, що застосовується митними органами та є складовою частиною єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів, під час митного контролю не вказала на необхідність проведення перевірки митної вартості, в тому числі вартості транспортування.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Водночас, відповідачем не доведено, що документи, подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, слід звернути увагу на те, що, приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.

Щодо твердження Черкаської митниці про те, що "в рахунку від 01.03.2024 № від імені Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів, а в рахунках від 01.03.2024 № та № від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня, то суд першої інстанції зробив висновок, самі по собі обставини ненадання платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним, оскільки він зроблений з урахуванням норм закону, сукупності наданих позивачем документів, та відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.04.2021 у справі №808/1402/18.

Таким чином, приймаючи до уваги вказані вище документи, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач безпідставно їх не прийняв до уваги, оскільки у сукупності з іншими документами вони підтверджують заявлену митну вартість товару, а висновок відповідача про те, що для підтвердження заявлених витрат на транспортування до ввезення на митну територію України декларантом надано документи, у яких відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження, є хибним.

Крім цього, послуги транспортування, що зазначені у рахунках від 01.03.2024 № від імені ТОВ «Мерск Україна Лтд», № та № від імені MAERSK A/S, вказані у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №31, що включені до митної вартості та були надані митному органу разом з митною декларацією.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати за товар не стосуються ціни та митної вартості.

Отже, доводи апелянта про те, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, є необґрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Черкаської митниці №UA902080/2024/000075/2 від 22.04.2024 про коригування митної вартості товарів та наявність підстав для його скасування.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно із частиною першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Водночас апеляційна скарга Черкаської митниці не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у справі №320/37892/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова