Справа № 346/6631/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. справа № 346/6631/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Запоточної В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про скасування постанови від 01.11.2024 про арешт коштів боржника, -

Виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася 11.12.2024 до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить суд: скасувати постанову головного державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.11.2024 ОСОБА_2 у межах ВП № НОМЕР_8 в частині арешту коштів, які надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати на пенсійний рахунок НОМЕР_1 у "ПриватБанк" та рахунок НОМЕР_2 у АТ "Ощадбанк" на якому кошти отриманні, як заробітна плата на ім`я ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_8, відкритого на підставі постанови Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області № 38922824 від 12.02.2014 про стягнення виконавчого збору, постановою від 01.11.2024 накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, який становить 47208,54 грн. Позивач зазначила, що через банківську установу вона отримувала пенсію як особа з інвалідністю 2 групи, яка надходила на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», а також заробітну плату на рахунок в АТ «Ощадбанк» до моменту звільнення з роботи з 15.08.2024. ОСОБА_1 вважає протиправною постанову відповідача від 01.11.2024 у межах ВП № НОМЕР_8 щодо арешту коштів, які надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати на пенсійний рахунок НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк" та рахунок НОМЕР_2 у АТ "Ощадбанк" на якому кошти отримані як заробітна плата на ім`я ОСОБА_1 , оскільки на період дії на території України воєнного стану, припиняється звернення стягнення на заробітну плату та пенсію боржника. Позивач зазначила, що наявність арешту коштів на вказаних рахунках порушує право позивача на вільне використання своїх грошових коштів, що є порушенням права особи на "мирне володіння майном", гарантованим статтею 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. При цьому залишки коштів на таких рахунках є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 . На думку позивача, поновлення її порушеного права на отримання пенсії на картковий рахунок можливо виключно шляхом зняття арешту з коштів, знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк", який позивач отримала 29.10.2024 після закінчення терміну дії попередньої картки для виплат НОМЕР_3 . ОСОБА_1 повідомила, що планувала звернутися у Пенсійний фонд із заявою про зарахування пенсії та коштів для виплат заробітної плати на рахунок НОМЕР_2 у АТ "Ощадбанк".

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.12.2024 справу № 346/6631/24 за позовом ОСОБА_1 до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови від 01.11.2024 про арешт коштів боржника, передано на розгляд Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

03.01.2025 справа № 346/6631/24 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 07.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 346/6631/24 за позовом ОСОБА_1 до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови від 01.11.2024 про арешт коштів боржника, та призначено судове засідання на 22.01.2025.

Ухвалою від 07.01.2025 суд витребував в ОСОБА_1 : банківську виписку по банківському рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" з 29.10.2024 та копію заяви, поданої ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про зарахування пенсії на вищевказаний банківський рахунок; банківську виписку по банківському рахунку № НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк" за період з 17.04.2024 по час її формування в підтвердження отримання заробітної плати на вказаний рахунок.

10.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.01.2025, в якому представник відповідача вказав на пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом на 22 дні, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Окрім цього, представник відповідача зазначив, що згідно тексту постанови про арешт коштів від 01.11.2024, державний виконавець наклав арешт на кошти ОСОБА_1 , що містяться на її рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Отже, вказаною постановою виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржниці ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Зважаючи на те, що до відповідача не надходило документальне підтвердження, що рахунок ОСОБА_1 має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, на даний час немає передбачених Законом підстав для зняття арешту з коштів боржниці ОСОБА_1 на її рахунках у банківських установах. Державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 має 3 відкритих рахунки в різних банківських установах: 2 рахунки в АТ «КБ «Приватбанк» та 1 рахунок в АТ «Ощадбанк». Листом № 0900-0401-5/60901 від 21.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило, що ОСОБА_1 отримує пенсію через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Вказане свідчить, що ОСОБА_1 не отримує пенсію на банківський рахунок. Таким чином, наклавши арешт на банківські рахунки боржника ОСОБА_1 , виконавець не порушив права ОСОБА_1 на отримання пенсії, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Окрім цього, оспорена постанова від 01.11.2024 не порушує права ОСОБА_1 на отримання заробітної плати, оскільки ОСОБА_1 не працює та не отримує заробітну плату. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 54-81).

16.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 16.01.2025, до якої долучено банківські виписки по банківському рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ "ПриватБанк" та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк" (а.с. 82-91).

20.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 20.01.2025, до якої долучено довідку АТ КБ "ПриватБанк" про отримання позивачем пенсійних виплат на картку, відкриту в АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 93-97).

22.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 21.01.2025, до якої долучено копію заяви від 13.01.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просила терміново надати копію заяви від 14.05.2020 про зміну способу виплати пенсії на картковий рахунок НОМЕР_5 в АТ КБ "ПриватБанк" та надати інформацію про номери рахунків, на які нараховано пенсію ОСОБА_1 з 14.05.2020 по 07.08.2023 (а.с. 98-108).

В судовому засіданні 22.01.2025 оголошено перерву у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою від 22.01.2025 суд визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови від 01.11.2024 про арешт коштів боржника, та поновлено такий строк.

Ухвалою від 22.01.2025 суд витребував в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: інформацію щодо способу виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по даний час; належним чином засвідчені копії всіх заяв ОСОБА_1 щодо способу виплати пенсії, які наявні в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1

31.01.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.01.2025 № 0900-0802-7/5938, згідно якого повідомлено, що ОСОБА_1 з 13.07.2001 отримує пенсію по інвалідності другої групи. 14.05.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою про переведення виплати пенсії на поштове відділення зв`язку у м.Коломия, через яке проводилась виплата песнії в період з червня 2020 року по січень 2021 року. 23.12.2020 надійшла заява ОСОБА_1 про виплату пенсії через установу банку ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, в період з 01.02.2021 по 31.08.2023 виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк". 07.08.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою про переведення виплати пенсії на поштове відділення зв`язку у м. Коломия. З вересня 2023 року виплата пенсії ОСОБА_1 продиться через поштове відділення зв`язку м. Коломия з датою виплати 08 число. До листа від 30.01.2025 № 0900-0802-7/5938 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області долучило копії заяв ОСОБА_1 щодо способу виплати пенсії, які наявні в матеріалах пенсійної справи (а.с. 127-130).

03.02.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 03.02.2025, до якої долучено копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.01.2025 № 619-341/Я-02/8-0900/25, в якому надано інформацію про всі заяви ОСОБА_1 , які стосуються способу виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по даний час. Так, до листа від 21.01.2025 № 619-341/Я-02/8-0900/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області долучило копії заяви ОСОБА_1 , поданих до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: від 27.01.2025 про нарахування пенсії на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк"; від 29.01.2025 № 1385 про нарахування пенсії на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк", починаючи з 01.03.2025 (а.с. 132-144).

Представник відповідача в судове засідання 04.02.2025 не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином.

Позивач в судовому засіданні 04.02.2025 підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити повністю.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.12.2011 в справі № 2-2237 задоволено позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 : стягнуто в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/14-10-1110 G 224 від 26.12.2007 в сумі 838887,72 грн.

09.02.2012 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області в справі № 2-2237/2011 видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 , та інших на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014/14-10-1110 G 224 від 26.12.2007 в сумі 838887,72 грн.

З метою примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, 18.07.2013 відкрито виконавче провадження № 38922824.

У вказаному вище виконавчому провадженні № 38922824 державним виконавцем винесено постанову від 12.02.2014 про стягнення 83888,77 грн. виконавчого збору.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16.04.2021р. по справі №2-2237/2011 у виконавчому провадженні № 38922824 було замінено стягувача - акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Фінанс" у виконавчому провадженні НОМЕР_10 з примусового виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2011 року, по справі № 2-2237/2011 за позовом акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

28.05.2021 головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Косівчука Р.Б. прийнято постанову про повернення виконавчого листа № 2-2237 від 23.12.2011 стягувачу на підставі ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" за його заявою (в зв`язку з позасудовим врегулюванням спору) (а.с. 139).

Цього ж дня 28.05.2021 постанову від 12.02.2014 про стягнення 83888,77 грн. виконавчого збору виділено в окреме провадження № НОМЕР_9.

Державний виконавець 07.10.2024 завершив виконавче провадження № НОМЕР_9 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону у зв`язку з встановленою законом забороною звернення стягнення на пенсію. У виконавчому провадженні № НОМЕР_9 державний виконавець виніс постанову від 07.10.2024 про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначив, що залишок нестягненої суми за виконавчим документом - 8409,86 грн.

08.10.2024 головний державний виконавець Коломийського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_8 з примусового виконання постанови Коломийського ДВС від 12.02.2014 у виконавчому провадженні № 38922824 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 46908,54 грн.

08.10.2024 головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_8 у загальній сумі мінімальних витрат 300,00 грн.

29.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 29.10.2024 про отримання інформації про відкриті виконавчі провадження щодо позивача (а.с. 71).

Листом від 20.10.2024 № 118130 Коломийський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив позивача, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження, відкрите на виконання виконавчих листів № 2-2237, виданих 23.12.2011 Коломийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ РФ "Банк Аваль" 838887,72 грн. боргу. 28.05.2021 вказане виконавче провадження завершене за письмовою заявою стягувача. Проте у ході проведення виконавчих дій винесено постанову про стягнення з ОСОБА_5 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 83888,77 грн. Постанова про стягнення з ОСОБА_5 виконавчого збору виділена в окреме провадження, станом на 30.10.2024 залишок несплаченого виконавчого збору становить 46908,54 грн. Таким чином, для виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про ОСОБА_1 як боржника, необхідно погасити заборгованість з оплати виконавчого збору у розмірі 46908,54 грн (а.с. 72).

01.11.2024 головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, згідно якої у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеній 07.10.2024 у ВП № НОМЕР_9 допущено арифметичну помилку, а саме вказано, що сума стягнутого виконавчого збору 8409,86 грн., тоді як сума стягнутого виконавчого збору становить 36980,23 грн.

01.11.2024 головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у межах ВП № НОМЕР_8 прийнто постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, який становить 47208,54 грн. (а.с. 69).

Вважаючи протиправною постанову головного державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.11.2024 ОСОБА_2 у межах ВП № НОМЕР_8, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, в якому просить скасувати таку постанову від 01.11.2024 в частині арешту коштів, які надходять від Пенсійного фонду України як пенсійні виплати на пенсійний рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" та рахунок НОМЕР_2 у АТ "Ощадбанк" на якому кошти отриманні, як заробітна плата на ім`я ОСОБА_1 .

Оцінка аргументів сторін. Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду.

Як встановлено судом, позивач вважає протиправним накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , які містяться на рахунку НОМЕР_1 у в АТ КБ "ПриватБанк" та рахунку НОМЕР_2 у АТ "Ощадбанк", оскільки рахунок НОМЕР_1 у в АТ КБ "ПриватБанк" призначений для виплати пенсії, а рахунок рахунку НОМЕР_2 у АТ "Ощадбанк" - для виплати заробітної плати.

З огляду на зміст відзиву Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.01.2025 на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що на вказані банківські рахунки ОСОБА_1 не зараховуються ні пенсійні виплати, ні заробітна плата. Так, листом № 0900-0401-5/60901 від 21.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило, що ОСОБА_1 отримує пенсію через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Також, ОСОБА_1 з 15.08.2024 не працює та не отримує заробітну плату. Отже, нема підстав для скасування постанови від 01.11.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_8 про арешт коштів боржника.

Оцінивши правомірність прийняття постанови про арешт коштів боржника від 01.11.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_8, з огляду на встановлені судом обставини, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов`язків.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Водночас, згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Окрім цього, пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, державному виконавцю надано повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Згідно з частиною першою, абзацами 1, 3 частини другої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, державний виконавець має право накласти арешт на кошти боржника після їх виявлення на рахунках. Разом з тим, чинним законодавством передбачено можливість накладення арешту й на кошти боржника на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Після накладення арешту на кошти на рахунку, боржник не може розпоряджатися такими коштами, якщо їх сума є меншою за суму боргу, зокрема виставляти платіжні документи на перерахунок коштів на виплату заробітної плати, оскільки такі документи повертаються банком.

Як встановлено судом, 01.11.2024 головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у межах ВП № НОМЕР_8 прийнто постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, який становить 47208,54 грн. (а.с. 69).

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення, визначено статтею 73 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Отже, за змістом наведених норм такі види виплат, як пенсія, не відноситься до законодавчо визначеного переліку коштів, на які забороняється здійснення стягнення в рамках виконавчого провадження.

Водночас, умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, визначено статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

За приписами абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону № 1404, абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону № 1058, які є тотожними за своїм змістом, з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ й організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати у встановлених законом випадках; за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Тобто зазначеними приписами Закону № 1404, Закону № 1058 установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсії боржника за виконавчим провадженням залежно від виду стягнень, що є складником механізму примусового виконання судових рішень.

Із аналізу приписів частини третьої статті 68, частини першої статті 69, частини першої статті 70 Закону № 1404 можна зробити висновок, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника із суми, яка залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, незалежно від розміру цих доходів, до їх виплати боржнику. Тобто відрахування може бути здійснене з усіх видів пенсій без урахування її розміру і фактично виплаченої суми пенсії після таких відрахувань.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у солідарній системі призначають такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія з інвалідності, пенсія у зв`язку із втратою годувальника (частина перша статті 9); мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу установлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (перше речення частини першої статті 28). З огляду на викладене та приписи статті 33 Закону № 1058 встановлено, що і пенсія з інвалідності може бути призначена у розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, припис абзацу п`ятого частини другої статті 70 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023.

Таким чином, розмір відрахувань, що можуть бути утримані з кожної виплаченої фізичній особі (боржнику) суми доходу у вигляді пенсії, з врахуванням вказаного рішення Конституційного Суду України, не може бути в такому розмірі, за якого залишок пенсії буде нижчим за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений законом про державний бюджет на відповідний календарний рік. Отже, звернення стягнення на всі виплачену фізичній особі суми пенсії, понад розмір прожиткового мінімуму у відповідному періоді, суперечить вимогам закону.

Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2023 та 2024 роки встановлено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2023 - 2093,00 гривень, з 01.01.2024 - 2361,00 гривень.

Також судом встановлено, що 26.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №2129-IX), яким Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону доповнено пунктом 10-2, який містить, зокрема положення про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації) та визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Абзацом вісімнадцятим пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону (який доповнено згідно із Законом України від 27.07.2022 р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2455-IX) встановлено, що у період дії воєнного стану приватний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні.

Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника. Проте статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця для звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, із набранням чинності Законом №2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.04.2022, прийнятої за результатом розгляду справи № 756/8815/20, зазначила:

"… 93. Відтак доводи скаржника, що рахунок, на якому знаходились кошти не є такими, на який заборонено законом накладення арешту, не відповідають положенням закону, оскільки арешт може накладатись на кошти, а не на рахунок (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII); а по-друге, обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки "кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом" (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII)…

…103. При цьому державний виконавець у касаційній скарзі не посилається і судами не було встановлено, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою. Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.

104. За таких обставин, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали бездіяльність державного виконавця незаконною та задовольнили скаргу позивача…".

Таким чином, арешт накладається не на рахунок боржника, а на кошти, які знаходяться на такому рахунку. Водночас не на усі кошти на рахунку може бути накладений арешт.

Так, у постанові від 22.07.2021 у справі № 280/3860/20 про оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, встановивши, що постанова про накладення арешту містить застереження для банку про неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, за відсутності переконливих підтверджень про спеціальний режим банківського рахунку та враховуючи, що на зазначений рахунок було перераховано також кошти, що не були заробітною платою позивача, дійшов до висновку про законність такої постанови виконавця.

Отже, враховуючи обмеження у зверненні стягнення та накладенні арешту, передбачені Законом, та зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі № 340/3042/19.

Отже, для вирішення питання про правомірність чи протиправність постанови головного державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.11.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_8 необхідно встановити чи станом на час прийняття оспореної постанови від 01.11.2024 банківські рахунки, відкриті ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та в АТ «Ощадбанк», мали спеціальний режим використання, та/або чи кошти на таких рахунках належали до заробітної плати та пенсії.

Щодо стосується рахунку № НОМЕР_6 , відкритого ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», то позивач надала суду виписку по вказаному картковому рахунку за період з 17.04.2024 по 08.01.2025. Так, згідно вказаної виписки судом встановлено, що на рахунку № НОМЕР_6 здійснювалось зарахування заробітної плати: 16.05.2024 в сумі 3261,00 грн.; 06.06.2024 в сумі 3259,50 грн.; 17.06.2024 в сумі 3261,00 грн.; 08.07.2024 в сумі 3259,50 грн.

В підтвердження періодів роботи з 17.04.2024 по 15.08.2024 та отримання заробітної плати за цей період, ОСОБА_1 надала суду копії наказу приватного підприємця ОСОБА_6 від 17.04.2024 № 5 про прийняття позивача на посаду бухгалтера та наказу приватного підприємця ОСОБА_6 від 25.08.2024 № 8 про звільнення з роботи (а.с. 37-38).

Відповідно до виписки по вказаному картковому рахунку № НОМЕР_6 , частину коштів ОСОБА_1 отримала через банкомат, а решту витратила внаслідок операцій з розрахунку.

Таким чином, станом на день накладення арешту на кошти боржника, на балансі по картковому рахунку № НОМЕР_6 не було коштів, які б мали статус заробітної плати (а.с. 90-91).

Щодо стосується рахунку № НОМЕР_4 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк", то такий рахунок в певні періоди використовувався для нарахування пенсії.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 30.01.2025 № 0900-0802-7/5938 повідомило суду, що ОСОБА_1 з 13.07.2001 отримує пенсію по інвалідності другої групи. 14.05.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою про переведення виплати пенсії на поштове відділення зв`язку у м. Коломия, через яке проводилась виплата песнії в період з червня 2020 року по січень 2021 року. 23.12.2020 надійшла заява ОСОБА_1 про виплату пенсії через установу банку ПАТ КБ «ПриватБанк». Так, в період з 01.02.2021 по 31.08.2023 виплата пенсії ОСОБА_1 проводилась на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк". 07.08.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою про переведення виплати пенсії на поштове відділення зв`язку у м. Коломия. З вересня 2023 року виплата пенсії ОСОБА_1 продиться через поштове відділення зв`язку м. Коломия з датою виплати 08 число. До листа від 30.01.2025 № 0900-0802-7/5938 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області долучило копії заяв ОСОБА_1 щодо способу виплати пенсії, які наявні в матеріалах пенсійної справи (а.с. 127-130).

Окрім цього, ОСОБА_1 надала суду банківські виписки по банківському рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ "ПриватБанк", згідно яких встановлено, що на вказаний рахунок позивачу проводились нарахування та виплата пенсії: з лютого 2021 року по серпень 2023 року (а.с. 86).

Відповідно до виписки по банківському рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ "ПриватБанк" від 10.01.2025, із вказаним рахунком пов`язані дві картки для виплат: картка НОМЕР_3 , термін дії якої закінчився та взамін якої 29.10.2024 здійснено перевипуск на картку НОМЕР_1 (а.с. 88).

Згідно виписки по банківському рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ "ПриватБанк", станом на жовтень 2024 року на балансі такого рахунку не було коштів (а.с. 102).

Таким чином, станом на день накладення арешту на кошти боржника, на балансі по картковому рахунку № НОМЕР_4 не було коштів, які б мали статус пенсії.

Окрім цього, листом № 0900-0401-5/60901 від 21.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило відпоідача, що ОСОБА_1 отримує пенсію через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (а.с. 73).

З огляду на вищевказані обставини, станом на час прийняття оспореної постанови від 01.11.2024 про арешт коштів боржника, банківські рахунки, відкриті ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та в АТ «Ощадбанк», не мали спеціального режиму використання, при цьому на таких рахунках не було коштів, які б належали до заробітної плати чи пенсії.

Отже, суд вважає, що головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчук Р.В. правомірно винесено постанову від 01.11.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_8.

Водночас, з огляду на встановлені при розгляді вказаної вище позовної вимоги обставини, суд додатково вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила суд, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про виплату пенсії на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк", починаючи з 01.03.2025.

Так, 03.02.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 03.02.2025, до якої долучено копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.01.2025 № 619-341/Я-02/8-0900/25, в якому надано інформацію про всі заяви ОСОБА_1 , які стосуються способу виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по даний час. До згаданого листа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області долучило копію заяви ОСОБА_1 від 27.01.2025 про нарахування пенсії на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк", починаючи з 01.03.2025 (а.с. 132-144).

Таким чином, з 01.03.2025 виплата пенсії ОСОБА_1 буде здійснюватися на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк".

Суд звертає увагу на те, що загальновизнаним в правничій сфері факт того, що пенсійні виплати є власністю особи, та підпадають під захист статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у Рішенні № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023 зазначив, що:

"- „у державі, яку проголошено соціальною, визначений законодавцем розмір прожиткового мінімуму має реально забезпечувати гідний рівень життя людини" (друге речення абзацу першого підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 травня 2018 року № 5-р/2018);

- "принцип соціальної держави (стаття 1 Конституції України) втілено у приписах частини четвертої статті 13 Основного Закону України („держава забезпечує соціальну спрямованість економіки") та в його приписах, що гарантують соціальні права людини, зокрема право на соціальний захист (частина перша статті 46)" [абзац четвертий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 6 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022].

У соціальній державі людська гідність є стрижнем формування державою соціальної політики, яка має здійснюватися задля убезпечення людини від бідності та гарантування їй у зв`язку з цим базового соціального захисту, мінімальним стандартом якого є прожитковий мінімум, що має реально забезпечувати людині достатній і гідний рівень життя…

3.1. За приписами частини третьої статті 46 Конституції України у взаємозв`язку з приписами її статей 1, 3, 8, 21, 28, 46, 48 законодавець має визначати юридичне регулювання так, щоб пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, забезпечували рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, установленого законом. Соціальні виплати для певних категорій осіб, як основне джерело існування, є базовими формами соціального захисту, зокрема вразливої людини, від бідності, тобто гарантованим на конституційному рівні мінімальним соціальним захистом, який держава зобов`язана забезпечувати безумовно.

3.2. Конституційний Суд України, характеризуючи позитивний обов`язок держави у сфері соціального захисту, наголошує, що „до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй" (абзац шостий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 4 червня 2019 року № 2-р/2019); „позитивні обов`язки держави у сфері соціального захисту полягають, зокрема, у належному внормуванні відносин у цій сфері. Гарантоване статтею 46 Основного Закону України право на соціальний захист ґрунтується на тому, що розміри пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають бути визначені з урахуванням потреб людини, людської гідності та інших конституційних цінностей" (абзаци перший, третій підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022)…".

Отже, пенсія у розумінні поняття "власності" є майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В спірному випадку існування накладеного та незнятого арешту на пенсійні кошти позивача, які будуть зараховані з 01.03.2025 на рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ КБ "ПриватБанк", фактично позбавить ОСОБА_1 права вільно розпоряджається вказаними коштами пенсії, тобто порушить право на "мирне володіння майном" та на гідний мінімальний рівень життя, враховуючи, що такі пенсійні виплати є її основним джерелом для існування, а тому позивач не зможе забезпечити самостійно свої потреби, що очевидно суперечитиме конституційним гарантіям на повагу людської гідності.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Підстави зняття арешту з майна боржника також визначено пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5.

Так, постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

В спірному випадку судом не встановлено перелічених вище умов, за яких державний виконавець вправі самостійно зняти арешт з майна боржника.

Судом враховано, що відповідач самостійно не зняв арешт з банківського рахунку НОМЕР_4 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" в межах коштів пенсії, за заявою позивача від 29.01.2025. Також суд врахував, що усі попередні арешти, накладені на рахунки позивача щодо коштів пенсії, знімалися виключно за рішенням суду (рішення від 30.06.2020 у справі № 346/2044/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/90132447). З огляду на доводи відзиву на позов, та зміст статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», для суду є очевидним, що відповідач знімить арешт з рахунку в спірному випадку лише за рішенням суду.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, враховуючи, що правосуддя має бути справедливим та таким, що спрямоване на ефективний захист прав особи, керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 01.03.2025 зняти арешт з рахунку № НОМЕР_4 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" в межах коштів пенсії, оскільки подальше існування такого арешту після 01.03.2025 суперечитиме приписам закону, та правовій визначеності в спірних відносинах, як складового елементу верховенства права.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Сторонами не понесено судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 01.03.2025 зняти арешт з рахунку № НОМЕР_4 , відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" в межах коштів пенсії.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ідентифікаційний код - 38367905, вулиця Шевченка, 23, місто Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78203.

Суддя Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 10 лютого 2025 р.