Справа № 438/2251/24
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/2251/24
Провадження № 2-а/438/5/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2025 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Слиша А.Т.,

за участі секретаря судових засідань Кекош Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Бориславського міського суду Львівської області з адміністративним позовом до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у якому просить суд скасувати постанову начальника ОСОБА_2 від 12 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за недоведеністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог пояснив, що 12.12.2024 року винесено постанову та застосовано до позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачене його ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови від 12.12.2024 року «громадянин ОСОБА_3 являючись військовозобов`язаним під час дії в Україні особливого періоду, порушив вимоги законодавства про мобілізацію, визначені ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 56С від 16.05.2024 року, а саме не з`явився на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14:00 год 20.11.2024 року по повістці, надісланій йому засобами поштового зв`язку у відповідності до пунктів 34 та 41 Порядку. Відповідно до вимог 4 І Порядку військовозобов`язаний ОСОБА_1 є належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рекомендованого поштового відправлення №662 з довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання: адресат відсутній за вказаною адресою. Зазначений громадянин1 також не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений пунктом 24 Порядку, який передбачає обов`язок з`явитися не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки га не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів».

Однак, обставини викладені у оскаржуваній постанові від 12.12.2024 року - не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Звертає увагу суду, що жодної повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2

20.11.2024 року о 14:00 год він не отримував, як і не отримував жодного повідомлення з Укрпошти про надіслання на його адресу повістки з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачу абсолютно не було відомо, про надходження на його ім`я та на його поштову адресу рекомендованого листа. Працівники Укрпошти його не повідомляли про надходження рекомендованого листа.

Крім цього, позивач звертає увагу про те, що в період з 19.11.2024 року по 05.12.2024 року він хворів, звертався за медичною допомогою до спеціалістів.

Також 20.11.2024 року позивач ОСОБА_1 проходив обстеження в КНП ЛОР «ЛОКДЦ» відділення «Функціональної діагностики», що підтверджується копією медичної виписки від 20.11.2024 року.

З 21.11.2024 року по 26.11.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний лікувально-діагностичний кардіологічний центр». Крім цього, в період з 10.10.-05.12.2024 року позивач постійно перебував на лікуванні та обстеженні.

Вищевказана інформація працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні оскаржуваної постанови до уваги взята не була.

Таким чином, на думку позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 08 січня 2025 року відкрито провадження у адміністративній справі.

17 січня 2025 року подав до канцелярії суду письмові пояснення, у яких зазначив, що позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього нормами частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», жодним із визначених законодавством способів уточнення своїх персональних даних не скористався, відтак допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Саме така повістка за № 1043613 про виклик Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних 20.11.2024 року о 14:00 год., після накладення електронного підпису керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 . у день її формування, була централізовано роздрукована і надіслана Позивачу, як військовозобов`язаному, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою, наявною в Єдиному державного реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме - АДРЕСА_1 , однак ні у визначений у повістці час , ні у строк, визначений у пункті 24 Порядку, Позивач не з`явився і про поважність причин своєї неявки не повідомив. Поштовий конверт № 06 102 0421 2662 був повернутий до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Позивач у поданій позовній заяві зазначає, що 20.11.2024 року, тобто в день виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив обстеження в КНП ЛОР «ЛОКДЦ» відділення функціональної діагностики», однак така підстава, як проходження медичного обстеження, у переліку серед поважних причин неявки за повісткою відсутня. Окрім цього, Позивач також не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений пунктом 24 Порядку, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

21 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив аналогічно викладений, як у письмових поясненнях.

21 січня 2025 року від позивача надійшли заперечення на письмові пояснення. Позивач ОСОБА_1 вважає дані пояснення не обґрунтованими, та такими що не підтверджуються жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження, а тому просить такі відхилити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До судового засідання від позивача надійшла заява від 07 лютого 2025 року про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У резолютивній частині відзиву відповідач просив суд розгляд справи провести без участі представника відповідача.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних додатку Резерв+ та реєстру Оберіг ОСОБА_1 , 08.08.1976, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , має звання стрілець, дані уточнено вчасно.

Також судом встановлено, що 06 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було сформовано електронну повістку №1043613 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 20 листопада 2024 року для уточнення даних.

Вказана повістка в той же день була направлена на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На довідці про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 45). При цьому позивач ОСОБА_1 стверджує, що не отримував жодних повісток чи повідомлень про їх надходження у відділення поштового зв`язку, хоча постійно проживає за місцем реєстрації.

Виходячи із встановлених обставин, суд констатує, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації та фактичного проживання, оновив військово-облікові дані через додаток Резерв+.

12 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Згідно з вказаним протоколом від 12 грудня 2024 року встановлено: ОСОБА_1 було направлено електронну повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами поштового зв`язку з повідомленням про отримання.

За повідомленням Укрпошти повістку не вручено, так як адресат відсутній за вказаною адресою. По виклику до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці не прибув, таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього Законом, а саме: невиконання вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також судом встановлено, що 19.11.2024 року позивач був на прийомі у сімейного лікаря - що підтверджується записом його медичної книжки від 19.11.2024 року.

20.11.2024 року позивач ОСОБА_1 проходив обстеження в КНП ЛОР «ЛОКДЦ» відділення «Функціональної діагностики», що підтверджується копією медичної виписки від 20.11.2024 року.

З 21.11.2024 року по 26.11.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний лікувально-діагностичний кардіологічний центр», що стверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9543/3056.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені)вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є банкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Постановою від 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушенні ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Так, ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України» передбачає, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України-за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України-за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, ОСОБА_1 у разі отримання повістки мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 повісткою на 06.11.2024 для уточнення даних. При цьому, в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити військовозобов`язаний, який перебуває на військовому обліку та оновив свої дані через додаток Резерв+. Натомість ОСОБА_1 стверджує, що ні повістки, ні повідомлення про її надходження до поштового відділення, він не отримував.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210,210-1цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від 12 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену 12 грудня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_2 ;

Головуючий суддя Андрій СЛИШ