Справа № 640/19722/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митницї на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування картки відмови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" звернулось до суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2020 № UA100410/2020/00050.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, Апелянт наполягає на тому, що вимоги частини 1 статті 14 Протоколу для надання режиму вільної торгівлі до товару за МД від 21.07.2020 №UA100410/2020/218770 ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" не виконані, оскільки порушено вимоги "прямого транспортування" від постачальника (Ісландія) до отримувача (Україна), вказаний вантаж транспортувався не як одна цілісна партія товару.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи Київської митниці, викладені у відзиві на адміністративний позов та не надано належної правової оцінки документам та розбіжностям виявлених митним органом під час здійснення митного контролю підстав застосування преференцій декларантом. Апелянт стверджує, що такі дії суду також свідчать про порушення принципів рівності та змагальності сторін, оскільки фактично, прийнято висновки однієї сторони по справі.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.07.2020 декларантом ТОВ "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" за митною декларацією № UA100410/2019/218695 було подано до відділу митного оформлення № 5 митного поста «Київ-Східний» для митного оформлення товар «окунь морський морожений» (frozen redfish)» який придбано згідно контракту від 15.01.2015 №15/01/15 у ICE FRESH SEAFOOD (Ісландія).

Декларація подана із застосуванням преференційного режиму, а саме Преференції 403 відповідно до Угоди.

Митним органом було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2020 № UA100410/2020/00050 та відмовлено у прийнятті митної декларації, з огляду на те, що товар не може бути оформлений із застосуванням преференційного режиму, оскільки порушені вимоги «прямого транспортування» згідно статті 14 розд. III Протоколу відповідно до яких продукти, що складають одну цілісну товарну партію, можуть транспортуватися через інші території, за необхідності перевантаження або із застосуванням тимчасового складування на таких територіях за умови, що у країні транзиту або складування вони залишаються під наглядом митних органів та не піддаються іншим операціям, крім операцій вивантаження, перевантаження, або іншим операціям, необхідним для збереження їх у справному стані.

Вказано, що за підсумками аналізу інформації, що міститься у наданих при митному оформленні документах, митницею встановлено, що в коносаменті від 30.09.2019 №0001 (далі Коносамент) вказано вагу відправлення партії товару з Ісландії до Литви на кораблі «Green Costa Rica» до Литви - 4 139 341 кг, серед яких також наявний і товар «окунь морський». Однак, за митною декларацією від 20.07.2020 №UA100410/2019/218695 товар «окунь морський морожений» (frozen redfish)» задекларовано лише вагою нетто 18848 кг, брутто - 19840 кг. Встановлено також, що за іншою митною декларацією №UA100410/2019/214487 позивач здійснював декларування товару «окунь морський морожений», що переміщувався тим самим кораблем вагою 13433кг.

Тобто, оскільки товар «окунь морський морожений» переміщено з Литви до України по різним товаро-транспортним документам (CMR) на різних автомобілях, задекларовано за різними деклараціями, а отже переміщено різними партіями товарів, то в даному випадку для отримання преференції (звільнення від сплати мита) не виконується вимога Протоколу про необхідність переміщення товарів однією цілісною партією. Крім того, не виконано вимогу Протоколу щодо того, що у країні транзиту або складування товари залишаються під наглядом митних органів.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Угодою про вільну торгівлю між Україною та державами ЄАВТ, ратифіковану Законом України від 7 грудня 2011 року №4091-VI (далі - Угода), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 36 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (ч.5).

Частиною 3 статті 75 МК України визначено, що для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 246 МК України вказано, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів (частина 1).

Відповідно до частини 1 статті 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Статтею 264 МК України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частина 6).

Частиною 9 статті 264 МК України затверджено, що митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (частина 10 статті 264 МК України).

У частині 11 цієї ж статті передбачено, що митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Частиною 12 статті 264 МК України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Статтею 256 МК України встановлено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом (частина 1). У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження (частина 2).

Згідно з ч. 1 ст. 281 МК України, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до ст. 14 Протоколу про правила визначення походження Угоди, преференційний режим, передбачений цією Угодою, застосовується виключно до продуктів, що задовольняють вимогам цього Протоколу, які транспортуються безпосередньо між Сторонами або через території інших країн, згаданих у статтях 3 та 4, до яких доречно застосовувати правило кумуляції. Проте продукти, що складають одну цілісну товарну партію, можуть транспортуватися через інші території, за необхідності перевантаження або із застосуванням тимчасового складування на таких територіях за умови, що у країні транзиту або складування вони залишаються під наглядом митних органів та не піддаються іншим операціям, крім операцій вивантаження, перевантаження, або іншим операціям, необхідним для збереження їх у справному стані.

Продукти, що походять з держав Сторін, можуть транспортуватися трубопровідним транспортом територією, іншою, ніж територія Сторін.

Свідчення виконання умов, установлених у пункті 1 цієї статті, надаються митним органам Сторони-імпортера шляхом подання:

a) єдиного транспортного документа на перевезення з Сторони-експортера через країну транзиту, або

b) сертифіката, виданого митними органами країни транзиту:

i) який містить детальний опис продуктів;

ii) у якому зазначаються дати вивантаження та перевантаження продуктів і, за необхідності, назви суден або інших використаних видів транспорту, а також

iii) який засвідчує умови, за яких продукти перебували на території країни транзиту; або

c) за неспроможності надати зазначене вище, будь-які підтверджуючі документи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що умовами для застосування преференційного тарифу за 403 преференцією під час імпорту до України продуктів, що походять з держави ЄАВТ, є:

- надання документів, що підтверджують походження товару з держави ЄАВТ: сертифікат з перевезення товару форми EUR.1, "декларація інвойс" (ст.17 Протоколу);

- транспортування товару безпосередньо між Сторонами або через території інших країн.

Разом з тим продукти, що складають одну цілісну товарну партію, можуть транспортуватися через інші території, за необхідності перевантаження або із застосуванням тимчасового складування на таких територіях за умови, що у країні транзиту або складування вони залишаються під наглядом митних органів та не піддаються іншим операціям, крім операцій вивантаження, перевантаження, або іншим операціям, необхідним для збереження їх у справному стані (ст.14 Протоколу).

При цьому, в Угоді визначено поняття "партія", згідно з яким "партія" означає товари, надіслані спільно одним експортером одному одержувачу або покриті одним транспортним документом, який покриває перевезення таких товарів від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документа, одним інвойсом.

Також однією партією товару вважається певна кількість однакових товарів (продукції) за всіма характеристиками, зокрема за вагою, придбаних, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

Як правильно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, продукти подані до митного оформлення ТОВ "Юніверсал Фіш Компані", походять з Ісландії, тобто країни, яка є стороною Угоди про вільну торгівлю між Україною та ЄАВТ, що ані Позивачем, ані Відповідачем не заперечується.

Разом з тим, усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що, згідно з коносаментом від 30.09.2019 №0001 (далі Коносамент) вказано вагу відправлення партії товару з Ісландії до Литви на кораблі «Green Costa Rica» до Литви - 4 139 341 кг, серед яких також наявний і товар «окунь морський». Однак, за митною декларацією від 20.07.2020 №UA100410/2019/218695 товар «окунь морський морожений» (frozen redfish)» задекларовано лише вагою нетто 18848 кг, брутто - 19840 кг. Встановлено також, що за іншою митною декларацією №UA100410/2019/214487 позивач здійснював декларування товару «окунь морський морожений», що переміщувався тим самим кораблем вагою 13433кг.

Вказане вище дозволяє колегії суддів стверджувати, що партія товару, подана до митного оформлення, супроводжувалася різними транспортними документами, які не покривають перевезення товару як однієї цілісної партії від експортера одержувачу.

При цьому, інвойс, на який посилається Позивач, згідно з визначенням поняття "партія", може братися до уваги лише за відсутності транспортних документів.

Колегія суддів також відзначає, що ТОВ "Юніверсал Фіш Компані" додаткові пояснення щодо вказаних вище обставин надано не були.

Отже, з огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про дотримання Позивачем вимоги "прямого транспортування" та наявність підстав для застосування преференційного режиму, оскільки вантаж транспортувався не як одна цілісна партія товару.

Разом з тим, твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції порушив принципи рівності та змагальності сторін, колегія суддів вважає не обґрунтованим та до уваги не приймає. При цьому апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

Надаючи оцінку всім доводам апеляційної скарги, судова колегія приймає до уваги рішення рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, згідно з яким рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Київської митниці підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року - скасуванню, а у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Київської митниці - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року- скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Фіш Компані" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма