Справа № 160/9692/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/9692/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

в адміністративній справі №160/9692/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 15.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач-2), в якому просив:

визнати рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №01 від 12.10.2023 року неправомірним;

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області неправомірними в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи з 06.07.1990 по 03.03.1995 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.03.1979 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію згідно поданих документів з моменту звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу в перерахунку пенсії із посиланням на те, що спірний стаж не підтверджено належними документами, проте у позивача наявні всі документи, що підтверджують стаж роботи. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №01 від 12.06.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періодів роботи з 06.07.1990 по 03.03.1995 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.03.1979 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.10.2023 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №01 від 12.10.2023 року підлягає скасуванню. Оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень приймав відповідне рішення про відмову в перерахунку пенсії і саме він має завершити процедуру розгляду наданих позивачем документів. При цьому, оскільки протиправні дії відповідача стали підставою для скасування спірного рішення, то позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за № 01 від 12.06.2023 року та зобов`язати зарахувати спірний стаж до страхового стажу та потворно розглянути заяву позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідачем2) подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 08.02.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 10.10.2023 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії згідно ч.4 ст.42 Закону України № 1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено в проведенні перерахунку пенсії (рішення №01 від 12.10.2023 року). У вказаному рішенні зазначено, що до заяви від 10.10.2023 № 15937 заявником надано трудову книжку від 21.03.1979 НОМЕР_1 та довідку про зміну назви організації для врахування періоду роботи з 06.07.1990 по 03.03.1995 в кооперативі «Гарантія». Оскільки, в трудовій книжці в записах на прийняття та звільнення з роботи не зазначені номера протоколів, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, прийнято рішення про відмову у вищевказаному перерахунку. В частині відмови в задоволенні позову будь-яких аргументів в апеляційній скарзі не зазначено.

При цьому, в частині відмови в задоволенні позову позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 08.02.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

10.10.2023 позивач звернувся із заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії згідно ч.4 ст.42 Закону України № 1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено в проведенні перерахунку пенсії (рішення №01 від 12.10.2023 року).

У вказаному рішенні зазначено, що до заяви від 10.10.2023 №15937 заявником надано трудову книжку від 21.03.1979 НОМЕР_1 та довідку про зміну назви організації для врахування періоду роботи з 06.07.1990 по 03.03.1995 в кооперативі «Гарантія». Оскільки, в трудовій книжці в записах на прийняття та звільнення з роботи не зазначені номера протоколів, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, прийнято рішення про відмову у вищевказаному перерахунку. Позивач вважає протиправним рішення №01 від 12.10.2023 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи.

При цьому за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій встановлюється згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637.

Матеріалами справи підтверджується, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №01 від 12.10.2023 року зазначено, що періоди роботи з 06.07.1990 по 03.03.1995 в кооперативі «Гарантія» не зараховані до стажу роботи, оскільки, в трудовій книжці в записах на прийняття та звільнення з роботи не зазначені номера протоколів, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, прийнято рішення про відмову у вищевказаному перерахунку. На думку колегії суддів апеляційної інстанції не зазначення номерів протоколів не може вплинути на право позивача на пенсію, оскільки трудовий стаж позивача підтверджується записами трудової книжки.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а сформулював висновок про те, що «…формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження №К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз вищезазначених норм, обставин справи та правової позиції Верховного Суду дають підстави для висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №01 від 12.10.2023 року - підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень приймав відповідне рішення про відмову в перерахунку пенсії і саме він має завершити процедуру розгляду наданих позивачем документів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №01 від 12.06.2023 року та зобов`язання зарахувати періоди роботи позивача з 06.07.1990 по 03.03.1995 роки згідно трудової книжки та потворно розглянути заяву позивача.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 30.01.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова