Справа № 639/6375/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 р.Справа № 639/6375/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Борисенко О.О., м. Харків, повний текст складено 01.11.24 року по справі № 639/6375/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову без серії та номеру у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 27.08.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про накладення на позивача адміністративного штрафу у розмірі 17000,00 грн; провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; поновити позивачу строк на подачу позовної заяви.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2024 року у справі № 639/6375/24 у задоволенні позову відмовлено.

Залишено без змін постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.08.2024, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2024 року справі №639/6476/24 та ухвалити нове рішення, якою задовольнити позовну заяву про скасування постанови без серії та номера у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ від 27.08.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративного штрафу в розмірі 17000,00 грн. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 27.08.2024 року закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.08.2024 року був складений за іншою статтею, за яку передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними чи резервістами правил військового обліку в особливий період. Наведене не передбачає відповідальність стосовно «Відмови від проходження ВЛК». Позивач зазначає, що норма ст.210 та ст.210-1 КУпАП «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мають бланкетиий характер, оскільки не зазначають яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну оборону та мобілізацію, або правил військового обліку має бути скоєне правопорушником як підстава для адміністративної відповідальності. Так, ані в протоколі про скоєне адміністративне правопорушення, ані в постанові у справі про адміністративне правопорушення від 27.08.2024 року, яка була предметом оскарження, не зазначені відповідні норми законодавства України, які відносяться до такого законодавства.

Відповідач, направив на адресу Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

За приписами ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали даної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний, у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 31.07.2024, що підтверджується копією військово облікового документу № 6 від 31.07.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не має права на відстрочку від призову на військову службу. У графі «Рішення військово-лікарської комісії (результати медичного огляду)» відсутні дані щодо проходження ВЛК (а.с.17-18).

27.08.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 видане направлення № 4755 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби, що підтверджується копією цього направлення (а.с.45).

27.08.2024 працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у присутності свідків складений акт про відмову ОСОБА_1 проходити військово-лікарську комісію з метою визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого, 27.08.2024 о 14 годині ОСОБА_1 запропоновано ознайомитися з направленням від 27.08.2024 № 4755 на проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після ознайомлення та отримання направлення під особистий підпис в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду, гр. ОСОБА_1 заявив, що проходити ВЛК відмовляється. Акт підписаний ОСОБА_3 та двома свідками (а.с.49).

27.08.2024 офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старший лейтенант ОСОБА_3 склав стосовно позивача протокол № б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який вручено ОСОБА_1 під розписку, та повідомлено останньому під розписку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 30 хв 27.08.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 каб. № 13 (а.с.12-13).

У протоколі від 27.08.2024 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, серед іншого, зазначено, що 27.08.2024 ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився проходити військово-лікарську комісію. З правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ознайомлений, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у відповідній графі. У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» мається запис «Відмовляюся від проходження ВЛК 27.08.2024 у зв`язку з тим, що мені потрібно зібрати медичні документи. Зобов`язуюся пройти ВЛК до 04.09.2024». У графі «До протоколу додається» зазначено «копія паспорту, копія коду, копія повістки, направлення». Протокол підписаний ОСОБА_1 та офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. лейтенантом ОСОБА_3

27.08.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_1 виніс постанову № без номеру у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн (а.с.15-16).

Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, що 27.08.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було виписано направлення № 4755 від 27.08.2024 на проходження військово-лікарської комісії. Гр-н ОСОБА_1 відмовився проходити ВЛК без поважних на те підстав, чим порушив ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова містить розписку ОСОБА_1 про отримання ним 27.08.2024 копії цієї постанови.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для скасування оспорюваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Таким чином, з 24.02.2022 року в Україні діє особливий період.

Згідно із ч. 5 ст. ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 р. №154 (далі - Положення № 154), - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу (п.п. 12-13 Положення № 154).

Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, що повинно здійснюватися у встановлений строк та безумовно.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, матеріалами справи підтверджено, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 27.08.2024 ОСОБА_1 видане направлення № 4755 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби (а.с.45).

Проте, позивач від отримання зазначеного направлення відмовився, що підтверджується даними складеного у присутності свідків акту від 27.08.2024 року та протоколу від 27.08.2024 року.

Між тим, зі змісту протоколу встановлено, що у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» мається запис «Відмовляюся від проходження ВЛК 27.08.2024 у зв`язку з тим, що мені потрібно зібрати медичні документи. Зобов`язуюся пройти ВЛК до 04.09.2024». У графі «До протоколу додається» зазначено «копія паспорту, копія коду, копія повістки, направлення».

Вказана обставина позивачем будь-якими доказами спростована не була, більше того, останній у своєму позові фактично не заперечує своєї відмови від отримання направлення та проходження ВЛК, мотивуючи це тим, що позивач раніше вже отримував повістку на 04.09.2024 року та є необхідність для надання часу на збір медичних документів.

Проте, відповідно до абзацу 2, 3 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 визначено, що особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Тобто, з наведеного слідує, що у випадку якщо громадяни уточнили свої облікові дані, вони дійсно можуть бути викликані на медичний огляд, повісткою.

Позивач зазначає, що попередньо йому було вручена повістку для проходження ВЛК та уточнення облікових даних на 04.09.2024 року.

Проте матеріали справи не містять, а позивачем надано не було відповідної повістки та відповідних документів щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на означену дату ВЛК 04.09.20204 року чи відповідних медичних документів на підтвердження хвороби позивача або лікування.

Відомостей, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації матеріали даної адміністративної справи не містять.

Зазначена позивачем обставина не надавала йому права, у період дії воєнного стану відмовлятись від одержання направлення на ВЛК. Такі дії позивача вказують на наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача з приводу того, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення не зрозуміло, яке саме порушення законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку та мобілізацію припустив позивач, або в чому полягало його правопорушення правил військового обліку із зазначенням конкретних норм такого законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма дійсно є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відтак колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача та за його особистим підписом. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про ознайомлення позивача з його правами, з його поясненнями і зауваженнями. До відома позивача також було доведено зміст статті 210-1 КУпАП.

Вказані письмові докази свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним, відмовився від проходження медичного огляду за направленням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами правомірність оспорюваної постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються викладені у постанові висновки.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2024 по справі № 639/6375/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський