Справа № 460/8483/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 460/8483/23 пров. № А/857/15546/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2024р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішень про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Махаринець Д.Є., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12.06.2024р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

03.04.2024р. позивач Фізична особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Рівненською митницею наступні рішення:

* картки відмови № UA204020/2023/000177, № UA204020/2023/000196 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

* рішення № UА204020/2023/000024/2 від 21.02.2024р., № UА204020/2023/000026/2 від 23.02.2024р. про коригування митної вартості товарів;

вирішити питання про судові витрати згідно вимог ст.139 КАС України (Т.1, а.с.1-9).

Згідно ухвали суду від 13.04.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами (Т.1, а.с.58 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2024р. в задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (Т.1, а.с.84-97).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ФОП ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.1, а.с.98-116).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи суд не надав правової оцінки розбіжностям у документах, представлених позивачем для митного оформлення імпортованого товару по двом митним деклараціям.

При цьому, надані прайс-листи постачальника Компанії «Reifenwelt» (Німеччина) є ціновою пропозицією щодо товарів різних виробників; митним органом не обґрунтовано підстави виникнення сумнівів у цих документах через їхнє оформлення постачальником, а не виробником товарів. Представлені довідки про транспортні витрати містять всі необхідні відомості щодо умов та вартості транспортування, ідентифікують перевізника та маршрут перевезення, вартість наданих послуг; їхні відомості підтверджені договорами на перевезення, рахунками на оплату, актами виконаних робіт і платіжними документами (оформлені після завершення митного оформлення згідно з умовами ведення позивачем господарської діяльності). Порядок оплати за поставлений товар визначений договірними сторонами в укладеному контракті; передбачені інвойсами інший порядок оплати не змінює договірної вартості товарів. Експортні митні декларації розкривають відомості про числові значення рівня митної вартості та не належать до основних документів, що підтверджують митну вартість товару.

Також рішення відповідача про коригування митної вартості не містять пояснень щодо зроблених коригувань щодо ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не відображають умов таких поставок та використаних джерел.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою апеляційного суду від 02.01.2025р. з ініціативи апеляційного суду витребовувано від сторін додаткові докази по справі (зокрема, переклади на українську мову документів, що викладені на іноземній мові; документи, що слугували підставою для коригування митної вартості) (Т.1, а.с.128-131); додаткові докази надані сторонами і долучені на матеріалів справи (Т.1, а.с.134-198; Т.2, а.с.1-151).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Компанією «Reifenwelt» (Німеччина) (продавець) 13.06.2016р. укладено зовнішньоекономічний контракт № GMBH-1306, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець придбаває вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання.

Поставки товару здійснюються партіями. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії товару визначаються в інвойсах, які надаються на кожну партію товару. Інвойс є невід`ємною частиною цього контракту.

Умови поставки визначені FCA (Zwickau) згідно Інкотермс 2010 (Т.1, а.с.137-138).

В рамках вказаного контракту позивачем здійснено ввезення на митну територію України товарів шляхом проведення двох поставок, митне оформлення яких проводилося за окремими митними декларація.

Зокрема, відповідно до інвойсу № 230025 від 14.02.2023р. сторонами контракту узгоджено номенклатуру, ціну та кількість товару: загальна кількість товару склала 251 шт., загальна вартість товару - 6275 євро (Т.2, а.с.18-21).

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Рівненської митниці електронну МД № 23UA41U9 від 21.02.2023р. (Т.2, а.с.8-17).

До вказаної митної декларації ФОП ОСОБА_1 долучено наступні документи:

пакувальний лист (Packing list) № 230025 від 14.02.2023р. (Т.2, а.с.28-30);

рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 230025 від 14.02.2023р. (Т.2, а.с.18-21);

автотранспортну накладну (Road consignment note) № 524085 від 14.02.2023р. (Т.2, а.с.22-23);

декларацію про походження товару (Declaration of origin) № 230025 від 14.02.2023р.;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 20/02-1 від 20.02.2023р. (Т.2, а.с.40);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016р. (Т.2, а.с.34-35, 36-37);

додаткову угоду від 30.12.2021р. до зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016р. (Т.2, а.с.33);

договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021р.;

договір (контракт) на перевезення № б/н від 01.01.2021р. (Т.2, а.с.86-90) та заявку на перевезення від 13.02.2023р. (Т.2, а.с.91);

прайс-лист № б/н від 14.02.2023р. (Т.2, а.с.31-32);

копію митної декларації країни відправлення № 23DE91Е7 від 15.02.2023р. (Т.2, а.с.24-25).

Митну вартість товару згідно з поданою митною декларацією визначено за першим методом - за ціною договору, на рівні від 30,16 до 30,93 євро/шт. залежно від ваги (розміру) шини (або 0,50 євро/за кг нетто).

21.02.2023р. позивач отримав повідомлення від митниці декларанту про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст.53 МК України, а саме:

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціям.

банківські платіжні документи, що можливо кореспондувати із імпортованим товаром (Т.2, а.с.85).

На виконання вказаного повідомлення позивач надав 21.02.2023р. відповідачу пояснення, згідно яких відповідно до ч.3 ст.53 МК України додаткові документи надаються за наявності; а також представив договір перевезення від 01.01.2021р.; заяву на перевезення від 13.02.2023р. (Т.2, а.с.80-82, 86-91).

Перевіривши подані документи, відповідач встановив наявність розбіжностей, відтак відповідно до вимог МК України митним органом відмовлено в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю; прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА204020/2023/000024/2 від 21.02.2024р. та виніс картку відмови № UA204020/2023/000177 в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (Т.1, а.с.33, 38-39).

Згідно з оформленою відповідачем карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000177 у прийнятті митної декларації відмовлено у зв`язку з необхідністю проведення декларування відповідно до вимог ст.257 МК України із здійсненням коригування заявленої митної вартості відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів з урахуванням положень ч.ч.4 і 7 ст.55 МК України.

Рішенням Рівненської митниці № UА204020/2023/000024/2 від 21.02.2024р. про коригування митної вартості товарів скориговано митну вартість товару із застосуванням 6 (шостого) методу визначення митної вартості товарів на рівні від 69,59 до 85,88 євро/шт. залежно від ваги (розміру) шини (або 1,17 євро/за кг нетто).

Згідно з п.33 цього рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митої вартості товару, визначено: 1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 14.02.2023р., проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто, цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить п.1.1 зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016р. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» прейскурант (прайс-лист) виробника товару; 2) при цьому у PRICE OFFER від 14.02.2023р. відображено усі позиції товару за поданим інвойсом № 230025 від 14.02.2023р., що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів за інвойсом № 230025 від 14.02.2023р.; 3) відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затв. наказом Міністерства фінансів /МФ/ України № 599 від 24.05.2012р., для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано, а подана до митного оформлення довідка про транспорті витрати 20/02-1 від 20.02.2023р.; 4) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 4301» разовий договір-заявка про надання послуг з перевезення вантажу в міжнародному сполученні № б/н від 01.01.2021р., що не кореспондується з інформацією, зазначеною в довідці про транспорті витрати № 20/02-1 від 20.02.2023р. в частині номера та дати документа; 5) відповідно до п.3.1. контракту № GMBH-1306 від 13.06.2016р. оплата проводиться протягом 30 днів з дати отримання товару покупцем, якщо інше не вказано в інвойсі, однак в інвойсі № 230025 від 14.02.2023р. зазначено, що форма оплати може бути: оплата після отримання або передплата; 6) надана в графі 44 МД під кодом « 9610» копія експортної декларації № 23DE91E7 від 15.02.2023р. не містить відомостей про заявлений товар; 7) системою АСУР сформовано ризики 105-2 та 106-2 контролю правильності визначення митної вартості товарів з урахуванням вимог наказу Державної митної служби /ДМС/ України № 476 від 01.07.2021р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».

Крім цього, проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати такі методи визначення митної вартості, а саме: метод 2а (ст.59 МК України) та метод 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; метод 2в (ст.62 МК України) та метод 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України).

З урахуванням прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення, у зв`язку із забезпеченням сплати гарантійних митних платежів, позивач подав електронну МД № 23UA53U9 від 21.02.2023р., за якою товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х МК України (Т.1, а.с.40-42).

Окрім цього, відповідно до інвойсу № 230028 від 17.02.2023р. сторонами контракту узгоджено номенклатуру, ціну та кількість товару: загальна кількість товару склала 260 шт., загальна вартість товару - 6500 євро (Т.2, а.с.100-105).

Для здійснення митного оформлення товару позивач подав до Рівненської митниці електронну МД № 23UA18U8 від 22.02.2023р. (Т.2, а.с.92-95).

До вказаної митної декларації ФОП ОСОБА_1 долучено наступні документи:

пакувальний лист (Packing list) № 230028 від 17.02.2023р. (Т.2, а.с.112-114);

рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 230028 від 17.02.2023р. (Т.2, а.с.100-105);

автотранспортну накладну (Road consignment note) № 524150 від 17.02.2023р. (Т.2, а.с.106-107);

декларацію про походження товару (Declaration of origin) № 230028 від 17.02.2023р.;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 21/02-1 від 21.02.2023р. (Т.2, а.с.124);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016р. (Т.2, а.с.118-119, 120-121);

додаткову угоду від 30.12.2021р. до зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016р. (Т.2, а.с.117);

договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021р.;

договір (контракт) на перевезення № б/н від 01.01.2021р. (Т.2, а.с.146-150) та заявку на перевезення від 16.02.2023р. (Т.2, а.с.151);

прайс-лист № б/н від 17.02.2023р. (Т.2, а.с.115-116);

копію митної декларації країни відправлення № 23DE07Е0 від 20.02.2023р. (Т.2, а.с.108-109).

Митну вартість товару згідно з поданою митною декларацією визначено за першим методом - за ціною договору, на рівні від 30,24 до 30,46 євро/шт. залежно від ваги (розміру) шини (або 0,49 євро/за кг нетто).

22.02.2023р. позивачем отримано повідомлення від митниці декларанту про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст.53 МК України, а саме:

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціям (Т.2, а.с.144-145).

На виконання вказаного повідомлення позивач 22.02.2023р. надав відповідачу пояснення, згідно яких відповідно до ч.3 ст.53 МК України додаткові документи є відсутніми (Т.2, а.с.142-143).

Перевіривши подані документи, відповідачем встановлено наявність розбіжностей, відтак відповідно до вимог МК України митним органом відмовлено в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю; прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА204020/2023/000026/2 від 23.02.2024р. та винесено картку відмови № UA204020/2023/000196 в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (Т.1, а.с.49-50, 53-54).

Згідно з оформленою відповідачем карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000196 у прийнятті митної декларації відмовлено у зв`язку з необхідністю проведення декларування відповідно до вимог ст.257 МК України із здійсненням коригування заявленої митної вартості відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів з урахуванням положень ч.ч.4 і 7 ст.55 МК України.

Рішенням Рівненської митниці № UА204020/2023/000026/2 від 23.02.2024р. про коригування митної вартості товарів скориговано митну вартість товару із застосуванням 6 (шостого) методу визначення митної вартості товарів на рівні від 69,8961 до 81,6069 євро/шт. залежно від ваги (розміру) шини (або 1,22 євро/за кг нетто).

Згідно з п.33 цього рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митої вартості товару, визначено: 1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 17.02.2023р., проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто, цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить п.1.1 зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016р. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» прейскурант (прайс-лист) виробника товару; 2) у документі PRICE OFFER від 14.02.2023р. відображено усі позиції товару за поданим інвойсом № 230028 від 17.02.2023р., що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів за інвойсом № 230028 від 17.02.2023р.; 3) відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затв. наказом /МФ України № 599 від 24.05.2012р., для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано, а подана до митного оформлення довідка про транспорті витрати 21/02-1 від 21.02.2023р. не включає вартість усіх послуг, що надані згідно договору транспортного експедирування № б/н від 01.01.2021р.

Крім цього, проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України та застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України) для визначення митної вартості товарів (Т.1, а.с.53-54).

З урахуванням прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення, у зв`язку із забезпеченням сплати гарантійних митних платежів, позивач подав електронну МД № 23UA46U0 від 23.02.2023р., за якою товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х МК України (Т.1, а.с.51-52).

Із змісту заявленого ФОП ОСОБА_1 позову слідує, що його предметом є оскарження прийнятих Рівненською митницею рішень про коригування митної вартості, а також карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Приймаючи рішення та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно фактичних обставин справи у відповідача були підстави вважати, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товарів через відсутність у поданих до митного оформлення документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відтак митний орган правомірно визначив митну вартість за резервним методом.

З огляду на наявність обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, що стало підставою для коригування митної вартості товарів не за ціною договору (контракту).

Без надання додаткових документів відповідач не міг достовірно встановити, чи були включені всі витрати, понесені позивачем на перевезення товарів, а також їх реальний розмір, тому відповідачем вмотивовано витребувано від декларанта додаткові документи.

Також під час митного оформлення імпортованого позивачем товару посадова особа відповідача не могла застосувати жоден із другорядних методів, крім резервного. Митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості з покликанням на реквізити митних декларацій, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Підсумовуючи наведене, суд виснував, що під час процедури митного оформлення ввезеного позивачем товару в митного органу були наявні правові підстави для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару.

Звідси, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті Рівненською митницею правомірно, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України з питань державної митної справи.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В розглядуваному випадку рішення відповідача про коригування митної вартості ґрунтуються на відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Зокрема, для здійснення митного оформлення товару позивач подав до Рівненської митниці електронні МД № 23UA41U9 від 21.02.2023р. та № 23UA18U8 від 22.02.2023р.

До вказаних митних декларацій декларант ФОП ОСОБА_1 долучив наступні документи: пакувальні листи, інвойси (рахунки-фактури) (Commercial invoice), автотранспортні накладні (Road consignment note); декларації про походження товару (Declaration of origin); документи, що підтверджують вартість перевезення товару у формі довідок; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів та доповнення до нього, договір про надання послуг митного брокера, прайс-листи, копії митних декларацій країни відправлення.

Водночас, висновки митного органу про розбіжності у вартості товарів ґрунтуються на тому, що декларантом до митного оформлення подано довідку про транспортно-експедиторські витрати, яка не є бухгалтерським документом, що підтверджує вартість послуг з перевезення імпортованих товарів. Отже, вказаний документ не підтверджує числове значення відповідних витрат. Інших підтверджуючих документів (договір на перевезення, рахунок-фактуру, платіжні документи) декларант не надав.

Окрім цього, представлені прайс-листи не містять інформації про стан товарів, термін дії цінової пропозиції, ідентифікуючих ознак товару; вказаний документ виданий постачальником, а не виробником товарів.

Також спірні інвойси передбачають можливість оплати товари на умовах попередньої оплати, що не відповідає вимогам укладеного контракту № GMBH-1306 від 13.06.2016р., експортні декларації не містять відомостей про заявлений товар.

Як слідує із висновків рішення суду, ключовою обставиною, яка слугувала підставою для виникнення сумнівів митного органу в правильності визначення митної вартості товарів за першим методом, було непідтвердження транспортних витрат. При цьому, надані ТзОВ «Транспортні системи» довідки про транспортні витрати не відносяться до первинних документів; договір на перевезення, рахунки на оплату і платіжні документи не були надані позивачем під час митного оформлення, хоча представлені в суді.

Відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затв. наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012р., для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

До митного оформлення позивачем представлено автотранспортні накладні (CMR) № 524085 від 14.02.2023р. та № 524150 від 17.02.2023р.; довідки ТзОВ «Транспортні системи» про транспортні витрати № 20/02-1 від 20.02.2023р. та № 21/02-1 від 20.02.2023р.

У наданих автотранспортних накладних (CMR) зазначено відомості про перевізника ТзОВ «Транспортні системи», що в повній мірі співпадає з іншими товаросупровідними документами, що надані до митного оформлення.

Довідка про транспортні витрати оформлена експедитором - ТзОВ «Транспортні системи», який діє відповідно до договору транспортного експедирування № б/н від 01.01.2021р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 (клієнт) та ТзОВ «Транспортні системи» (експедитор) (Т.2, а.с.86-90).

Відповідно до п.1.1. зазначеного договору клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за винагороду і за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів у міжнародному сполученні та по території України, а також надавати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за погодженням сторін.

Згідно з пп.2.1.1 п.2.1 вказаного договору експедитор зобов`язаний: за плату і за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін, в тому числі митне оформлення вантажу. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент (B/L), автомобільна транспортна накладна (CMR, ТТН), залізнична відомість (накладна) (Rail Waybill, СМГС/SMGS), КОТИФ/COTIF), авіанакладна (air waybill).

Відповідно до пп.2.2.4 п.2.4 цього договору експедитор має право доручити виконання цього договору третій особі.

На підтвердження наведеного позивач представив договір транспортного експедирування № б/н від 01.01.2021р. та заявки на перевезення, що укладені між ТзОВ ТзОВ «Транспортні системи» та ФОП ОСОБА_1 ; рахунки-фактури № СФ-0000255 від 22.02.2023р., № СФ-0000267 від 24.02.2023р.; акти № ОУ-0000255 від 22.02.2023р., № ОУ-0000267 від 24.02.2023р. здачі-прийняття (надання послуг) та платіжні доручення № 9889 від 23.02.2023р., № 9894 від 24.02.2023р., які підтверджують оплату позивачем транспортних послуг (Т.1, а.с.12, 13, 15, 18-20).

Аналіз вказаних документів (які, окрім договорів та заявок на перевезення, були оформлені після завершення митного оформлення товарів згідно умов ведення позивачем господарської діяльності, а їх оформлення не залежало від самого позивача) вказує на те, що наведені документи підтверджують заявлену в довідках вартість перевезення товару за маршрутом Zwickau (Німеччина) митний пост «Краківець» (кордон України) в розмірі 55000 грн. + 55000 грн.

Інших витрат, пов`язаних з транспортуванням, навантаженням, обробкою, позивачем не понесено. Отже, якщо за твердженням декларанта додаткових витрат, пов`язаних з транспортуванням (окрім наведених в довідках № 20/02-1 від 20.02.2023р. та № 21/02-1 від 20.02.2023р. про транспортні витрати), навантаженням, обробкою, не було, то декларант не повинен доводити цей факт. Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що додаткові витрати все ж таки здійснювалися, то митниця повинна довести наявність цього факту.

Окрім цього, наявність розбіжностей між відомостями, які зазначені в CMR та в довідках про транспортні послуги, відповідачем не виявлено.

Стосовно оцінки решти документів колегія суддів враховує, що за загальними правилами торговельного обороту прайс-лист або прейскурант це перелік продуктів з урахуванням їхніх характеристик та ціни.

Прайс-листи за своїм змістом носять виключно інформаційний характер та складаються в довільній формі. Призначенням таких прайс-листів є інформування споживача про лінійку продуктів та їхню вартість. У випадку охоплення прайс-листом значної кількості товарів в ньому вказується лише найважливіша інформація: назва товару, його вартість, коротка цінова пропозиція.

Представлені до митного оформлення прайс-листи видано постачальником товарів - Компанією «Reifenwelt» (Німеччина); предметом поставки є вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання. Із змісту вказаних прайс-листів можна з`ясувати розміри (size), марку (brand), країну виробника (country of origin), ціну (price) EUR, а також умови поставки (FCA Zwickau) і дати прайс-листа (14.02.2023р., 17.02.2023р.).

Таким чином, доводи митного органу про те, що прайс-листи видані неналежною особою, містять неповну інформацію, є помилковими і носять виключно формальний характер.

Твердження митного органу про спеціальну ціну для конкретного покупця - ФОП ОСОБА_1 (однакові ціни в прайс-листах та інвойсах, які оформлені однаковими датами) не обґрунтовано будь-якими доказами та ґрунтуються виключно на надуманих припущеннях митного органу.

Окрім цього, прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару, а тому будь-які сумніви у правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу щодо необхідності коригування митної вартості товару. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2019р. у справі № 826/2277/16, від 23.10.2020р. у справі № 810/690/17, від 10.05.2023. у справі № 815/1780/17.

Крім того, обов`язкове подання прайс-листа не передбачено ч.2 ст.53 МК України; аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 38.07.2019р. у справі № 804/6217/15 та від 25.06.2020р. у справі № П/811/687/16.

Порядок оплати поставлених товарів визначено договірними сторонами в зовнішньоекономічному контракті № GMBH-1306 від 13.06.2016р.

Відповідно до п.3.1 контракту оплата здійснюється протягом 30 днів з дати отримання товару покупцем, якщо інше не передбачено в інвойсі.

Згідно умов інвойсів № 230025 від 14.02.2023р., № 230028 від 17.02.2023р. визначено умови оплати: після отримання, можлива передоплата (переклад Т.1, а.с.146-149, 151-154).

Таким чином, можливість здійснення попередньої оплати товарів передбачена у вказаних інвойсах не суперечить умовам контракту, оскільки останній передбачив можливість додаткового узгодження сторонами порядку оплати товарів в інвойсах.

Оскільки на момент проведення митного оформлення декларант не надав платіжних документів, тому сторони фактично визначили порядок оплати товарів на умовах після оплати.

Водночас, наведена обставини жодним чином не впливає на рівень митної вартості, заявлений декларантом за першим методом.

Під час апеляційного розгляду позивач надав докази оплати імпортованих товарів, а саме: платіжний документ від 23.02.2023р. на суму 6275 євро та платіжний документ від 28.02.2023р. на суму 6500 євро, в яких наявне покликання на інвойси № 230025 від 14.02.2023р., № 230028 від 17.02.2023р. (Т.1, а.с.142-145), що спростовує будь-які сумніви щодо порядку розрахунків та форми оплати імпортованих товарів.

В частині тверджень митного органу про те, що надана копія експортної декларації № 23DE91Е7 від 15.02.2023р. не містить відомостей про заявлений товар (рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000024/2 від 21.02.2023р.), колегія суддів зазначає, що декларант не має жодного відношення до питання оформлення митної декларації країни походження, відповідно не може відповідати за наявність чи відсутність певних відомостей в такій декларації.

Порядок заповнення митних декларацій країн-походження (експортних митних декларацій) врегульований законодавством Євросоюзу. Проходження товару через митний кордон Євросоюзу за експортними митними деклараціями є підтвердженням належного оформлення та заповнення граф даного документу з точки зору законодавства Європейського Союзу.

Також колегія суддів враховує, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування експортного ПДВ.

Крім того, митна декларація країни відправлення не передбачена частиною 2 ст.53 МК України як документ, що підтверджує митну вартість.

Зазначена митним органом підстава, за наявності інших ідентифікуючих відомостей (найменування сторін, реквізитів контракту та інвойсу), жодним чином не впливає на ціну заявленого товару, відповідно не може слугувати достатньою підставою для коригування митної вартості товару.

Підсумовуючи вищенаведене в сукупності, апеляційний суд констатує, що усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу непідтвердження позивачем числових значень складових митної вартості спростовані під час судового розгляду, а тому такі не можна вважати обґрунтованими.

Що стосується інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби, то така не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд із тим, текст спірних рішень про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішеннях про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Так, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021р. у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022р. у справі № 520/2000/19.

Також Верховний Суд у постановах від 25.02.2020р. у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020р. у справі № 140/804/19 наголошував на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Звідси, Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митних деклараціях, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до п.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість», визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Згідно з частинами 1, 2 Приміток до ст.7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості.

Таким чином, колегія суддів приходить до послідовного висновку про те, що позивач подав для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідач не представив суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.

Між тим у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

Звідси, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу постачальником-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень та карток відмови.

Таким чином, оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не ґрунтуються на вимогах закону.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги підставними та обґрунтованими, а тому такі підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ч.6 ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, при цьому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4283 грн. 10 коп. (Т.1, а.с.10, 11) та апеляційної скарги в розмірі 6424 грн. 65 коп. (Т.1, а.с.117), всього: 10707 грн. 75 коп.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2024р. в адміністративній справі № 460/8483/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Рівненською митницею наступні рішення:

картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішень про коригування митної вартості товарів №№ UA204020/2023/000177, UA204020/2023/000196;

рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000024/2 від 21.02.2023р. та № UA204020/2023/000026/2 від 23.02.2023р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці (33028, Рівненська обл., м.Рівне, вул.Соборна, буд.104, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 10707 (десять тисяч сімсот сім) грн. 75 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 07.02.2025р.