Справа № 380/6443/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/6443/24 пров. № А/857/18073/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 380/6443/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

суддя у І інстанції Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення 27 червня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначена, -

ВСТАНОВИВ :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виявилася у відмові видати довідку про участь у бойових діях згідно додатку № 6 до постанови КМУ № 413 від 20.08.2014 р. в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 р. № 887 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії - а саме видати ОСОБА_1 , належним чином оформлену довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка є додатком № 6 до постанови КМУ № 413 від 20.08.2014 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 р. № 887.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 № 1231 про участь у бойових діях. 12.09.2022 року був звільнений з військової служби за станом здоров`я. Відповідно до постанови КМУ № 413 від 20.08.2014 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв язку з військовою агресією російської федерації проти України» має право на отримання статусу учасника бойових дій. З метою реалізації свого права на отримання статусу учасника бойових дій, представником позивача надіслано адвокатський запит № 165 від 13.10.2023, в якому просив надати довідку про участь у бойових діях, яка є додатком № 6 до постанови КМУ № 413 від 20.08.2014 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 № 887. Військова частина листом від 03.12.2023 № 8338 зазначила, що ОСОБА_1 в район бойових дій не прибував, безпосередньої участі у бойових діях не приймав, в журналі бойових дій не відмічений. Вважає дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у видачі довідки про участь у бойових діях протиправні, таким чином просить суд позовну заяву задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 380/6443/24 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №1231 про участь позивача ОСОБА_1 у бойових діях з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р., яка є офіційним документом, який станом на сьогодні недійсним, незаконним та нечинним не визнавався, також у судовому порядку не було встановлено внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також в порядку кримінального судочинства не встановлено вироком суду службове підроблення вказаної довідки або інші кримінальні правопорушення, пов?язані з видачею цієї довідки, а також вину відповідних військових посадових осіб, які видавали вказану довідку. Надаючи перевагу відомостям, які містяться в свідоцтві про хворобу позивача, про його перебування на лікуванні у вказаний період, суд не обґрунтував, чому він приймає це як доказ, надаючи йому більшу перевагу, аніж відомостям, які містяться у довідці військової частини НОМЕР_1 №1231 від 25.05.2023 р. про участь позивача у бойових діях та за наявності у матеріалах справи доказів, які суперечать один одному, не вжив у цій справі заходів, необхідних для з?ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, не викликав в судове засідання позивача та уповноваженого представника військової частини НОМЕР_1 для надання ними пояснень, допиту їх як свідків, з?ясування суперечностей у їх показаннях та доказах, які вони надавали суду.

З урахуванням наведеного просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 380/6443/24 скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу подав з пропуском строку, однак просить такий поновити з огляду на значне службове навантаження, обумовлене виконанням бойового завдання військовою частиною НОМЕР_1 в безперервному режимі з червня 2022 року в Запорізькій області та залученістю юридичної служби до алгоритмів документування та фіксації пов?язаних з цим процесів (проведення службових розслідувань за фактами загибелі/поранення/зникнення безвісти військовослужбовців частини, а тому з урахуванням поважності причин такого строку колегія суддів вважає, що такий слід поновити.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 380/6443/24 без змін, оскільки таке є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до ч.4 ст.304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 22.04.2022 по 12.09.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.04.2022 №9 солдата ОСОБА_1 , призваного по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», з 22.04.2022 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, та призначено на посаду радіотелефоніста лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2022 №167 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 116 Положення про проходження військової служби громадянами України. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.07.2022 №35-РС.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.09.2022 №159 солдата ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира частини, звільненого наказом (по особовому складу) від 11.09.2022 №67-РС у запас відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», визначено вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 12 вересня 2022 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Представник позивача надіслав адвокатський запит № 165 від 13.10.2023, в якому просив надати довідку про участь у бойових діях, яка є додатком № 6 до постанови КМУ № 413 від 20.08.2014 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року № 887.

Військова частина листом від 03.12.2023 № 8338 зазначила, що ОСОБА_1 в район бойових дій не прибував, безпосередньої участі у бойових діях не приймав, в журналі бойових дій не відмічений.

Також військова частина НОМЕР_1 на адвокатський запит від 29.01.2024 №20 листом від 14.02.2024 №1385 повідомила що ОСОБА_2 у вказаний період з 01.08.2022 по 31.08.2022 безпосередньої участі і у бойових діях або заходах, необхідних для забезпечення оборони України, не брав, в журналі бойових дій відсутні відповідні записи. У цей період ОСОБА_2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.07.2022 №35-РС був увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини. Також зазначено, що під час перебування солдата ОСОБА_3 в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 йому була безпідставно (помилково) виплачена додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень за серпень 2022 року. З цього приводу Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі, 04.07.2023 за фактом зазначеним у повідомленні уповноваженою особою Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 425 Кримінального кодексу України, та проводиться досудове розслідування. Довідка військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №1231 видана помилково, без врахування вищевказаних обставин, відтак не може вважатись дійсною

Вважаючи такі дії відповідача щодо невидачі довідки про безпосередню участь у бойових діях протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, оскільки у серпні 2022 року позивач перебував на обстеженні та лікуванні у військовому госпіталі Західного регіону (м. Львів), тому не міг брати участь у бойових діях (заходах), виконанні бойових завдань у Запорізькій області, куди прибула військова частина НОМЕР_1 з 27.06.2022 що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.06.2022 №82.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29), згідно з пунктом 1 якого під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Абзацами 1 та 2 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 4 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.

Пунктом 14 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 передбачено, що це доручення застосовувати з 01.06.2022 (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовувати з 24.02.2022).

Тобто зазначене Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 видане Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, застосовується з 01.06.2022 (крім окремих випадків, коли положення цього акта застосовуються з 24.02.2022).

При цьому абзацом 4 пункту 5 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 надано право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп включати до довідок про безпосередню участь у бойових діях або заходах терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях або заходах є виконання військовослужбовцем у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та у визначених відповідним рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України районах ведення бойових дій завдань та участь військовослужбовця у заходах, перелік яких визначений пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

При цьому, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, на підставі яких керівником органу військового управління видається довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Разом з тим одне перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій не є правовою підставою для виплати додаткової винагороди, оскільки для такої виплати необхідний перелік документів, які є доказами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначене окремим дорученням №912/з/29 від 23.06.2022 року. Вказане також підтверджується телеграмою командування повітряних сил Збройних Сил України від 04.07.2022 р. за № 350/1/329/пс, згідно з якою не є підставою для включення військовослужбовців в наказ на виплату підвищеної винагороди: перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде бойові дії.

Безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, на підставі яких командиром військової частини видається довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Згідно з Інструкцією з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій (затверджена наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020р. №363 журнал бойових дій звітно-інформаційний документ, що входить до складу бойових документів, в якому відображається підготовка і хід бойових дій.

Пунктом 1 Розділу IV Інструкцією з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій (затверджена наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020р. №363 передбачено, що журнал бойових дій ведеться, зокрема, у військових частинах (їх підрозділах) з моменту отримання наказу (директиви) про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій.

Отже, за первісним призначенням журнал ведення бойових дій є офіційним письмовим документом про дії військової частини або підрозділу військової частини, а не конкретного військовослужбовця, що між тим з огляду на приписи постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 не створює жодних заборон чи перепон для відображення у згаданому документі детальної інформації про особисту та безпосередню участь кожного військовослужбовця з особового складу підрозділу у виконанні доведеного встановленим порядком бойового наказу (бойового розпорядження) стосовно задіяння у протиповітряному бою такої зброї як зенітний ракетний комплекс.

ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що у довідці військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №1231 зазначено про його участь у бойових діях, перебуваючи у Запорізькій області з 01.08.2022 по 31.08.2022.

Разом з тим, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Запоріжжя) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000205 від 04.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України, розпочатого за фактом недбалого відношення до виконання обов`язків служби в серпні 2022 року посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого безпідставно виплатили винагороду за серпень 2022 року частині військовослужбовців реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

Крім цього, згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2022 №101 позивач був увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини.

Підставою для зарахування (виведення) позивача у розпорядження командира частини вказаний підпункт 1 пункту 116 Положення про проходження військової служби громадянами України, відповідно до якого зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини бо скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

Крім цього, згідно зі свідоцтвом про хворобу №3834 від 17.08.2022, виданим військово-лікарською комісією клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (далі - клініка АПД ВМКЦ Західного регіону), позивач перебував на обстеженні та лікуванні у Центрі легеневого здоров`я м. Львова з 27.05.2022 по 29.07.2022, у клініці АПД ВМКЦ Західного регіону з 10.07.2022 по дату оформлення свідоцтва про хворобу 17.08.2022.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на те, що будучи увільненим від займаної посади та зарахованим у розпорядження командира військової частини, а також перебуваючи на обстеженні та лікуванні у м.Львові з 27.05.2022 по 29.07.2022 та з 10.07.2022 по 17.08.2022, позивач не міг брати участь у бойових діях (заходах), виконанні бойових завдань у Запорізькій області в період з 01.08.2022 по 31.08.2022 як це зазначено у копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2023 №1231, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог.

При цьому, відомості, які містяться у довідці військової частини НОМЕР_1 №1231 від 25.05.2023 р. про участь позивача у бойових діях, спростовуються не лише свідоцтвом про хворобу позивача, а й вищевказаними доказами у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 380/6443/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк