Справа № 320/5380/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року справа №320/5380/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 01.07.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоди його роботи на посаді водія тролейбуса, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 01.07.2022 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю рішення про відмову в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також Закон №1058-IV), починаючи з 01.07.2022 (з моменту звернення за призначенням пенсії).

Так, позивач зазначає, що по досягненню пенсійного віку він звернувся із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 Закону №1058-IV як водію міського пасажирського транспорту (тролейбуса). Однак листом від 03.01.2024 відповідач повідомив його про те, що за наслідками повторного розгляду його документів на підставі рішення суду прийняте повторне рішення про відмову у призначенні такої пенсії з підстав відсутності у нього необхідного пільгового стажу.

Позивач вважає, що згідно відомостей його трудової книжки та наданих документів його пільговий стаж складає 32 роки 1 місяць і 5 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії як водію тролейбуса.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення на електронну адресу копії ухвали про відкриття провадження у цій справі, підписану кваліфікованим електронним підписом головуючого судді, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 07.02.2024.

Відтак останнім днем на подання відзиву на позовну заяву було 22.02.2024.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов кваліфіковано судом як визнання позову на підставі ч. 4 ст. 159 КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач 01.07.2022 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою (зареєстрованою за № 6595) та пакетом документів про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (із змінами) (далі Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення № 17 від 08.07.2022 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не менше 12 років 6 місяців. Так, за даним рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області підтвердило загальний страховий стаж особи 38 років 02 місяці 0 днів та констатував про повну відсутність у позивача пільгового стажу.

При цьому єдиним мотивом для винесення такого рішення слугувало те, що до пільгового стажу заявника не зараховано період роботи з 01.07.2002 по 09.06.2022 згідно пільгової довідки № 26 від 09.06.2022, виданої ВПКП «Київпастранс» «Служби енергетичного забезпечення та зв`язку», оскільки, на думку органу Пенсійного фонду України, даний документ не відповідає додатку № 5 визначеному в п. 20 Постанови КМ України № 637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме у такій довідці не міститься посилання на характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт де зазначено посаду яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення, а також довідка засвідчена лише одним підписом.

Про вказані обставини прийняття відповідного рішення, а також мотиви його винесення позивач був проінформований листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.07.2022 № 2600-0208-8/02363.

Проте, позивач вважав, що оскільки він згідно з записами у трудовій книжці протягом 1988-2022 років працював водієм тролейбуса понад 32 роки та набув необхідний пільговий стаж для призначення пільгової пенсій, тому переконує суд у протиправності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 17 від 08.07.2022 та необхідності, у зв`язку з відновленням його порушених прав, зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 01.07.2022.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 120/6874/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії був задоволений частково.

Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 17 від 08.07.2022 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справа № 120/6874/22 апеляційні скарги позивача та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишені без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року - без змін.

Після повторного розгляду заяви позивача від 01.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ГУ ПФУ в м. Києві прийняло повторно відмову у призначенні пенсії з тих самих підстав, що були викладені у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №17 від 08.07.2022 та яке вже було визнане протиправним і скасоване.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058-ІV) , який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.

Так, згідно із пунктом 8 частини другої статті 114 Закону N 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Отже, за вказаною нормою необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах є наявність віку 55 років, загального стажу 30 років та стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до положень статті 62 Закону N 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок N 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку N 637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Додатком N 5 до Порядку N 637 визначено форму Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, за відсутності у трудовій книжці відомостей про характер виконуваної особою роботи, особливо, що стосується тих осіб, пенсія яким призначається на пільгових умова, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як свідчать матеріали справи позивач 01.07.2022 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої окрім копії трудової книжки додав також довідку № 26 від 09.06.2022, яка видана ВПКП «Київпастранс» «Служби енергетичного забезпечення та зв`язку» щодо періоду роботи позивача з 01.07.2002 на посаді водія тролейбусу 1-го класу.

Ознайомившись зі змістом даної довідки № 26 від 09.06.2022 суд доходить висновку про те, що дійсно вказана довідка по формі та змісту у повній мірі не відповідає тим вимогам, які ставляться до Довідки про підтвердження трудового стажу згідно Додатку № 5 до Порядку N 637. Крім того, в такій довідці відсутні усі необхідні відомості про пільговий характер та період роботи особи, що прямо визначені у пункті 20 Порядку N 637. Більше того судом з`ясовано, що викладені у ній відомості щодо безперервного періоду роботи позивача з 01.07.2002 по дату видачі цієї довідки (09.06.2022) на посаді водія тролейбуса 1-го класу не узгоджуються із відповідними записами трудової книжки позивача за вказаний період, позаяк у ній містяться відомості про те, що позивач з 01.12.2004 по 01.01.2011 (записи № 34-35) працював слюсарем з ремонту рухомого складу по 6-му розряду виробничої аварійно-відновлювальної лінії в КП «Київпастранс», а не водієм тролейбуса як про те вказано у довідці.

За таких обставин суд погоджується із доводами ГУ ПФУ в м. Києві про те, що відповідна довідка ВПКП «Київпастранс» № 26 від 09.06.2022 в силу існуючих у ній дефектів не може бути належним та достовірним доказом в розумінні пункту 20 Порядку N 637 для підтвердження пільгового характеру виконуваної роботи та вважатися безумовною підставою для надання позивачу права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону N 1058-IV.

В той же час такий висновок суду щодо оцінки відповідної довідки аж ніяк не свідчить про обґрунтованість винесеного ГУ ПФУ в м. Києві рішення про відмову у призначенні пенсії, викладеному у листі від 03.01.2024 №2600-0302-8/1938 та правомірністю дій суб`єкта владних повноважень при підрахунку пільгового стажу позивача.

Так, як уже наголошувалось судом, потреба у наданні довідки про пільговий характер роботи чи уточненні інших відомостей виникає лише тоді, коли у заявника відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній, а також за відсутності у трудовій книжці відомостей про характер виконуваної особою роботи.

Судом встановлено, що до заяви від 01.07.2022 про призначення пенсії позивач долучив копію своєї трудової книжки серії НОМЕР_2 , в якій в хронологічній послідовності містяться записи про роботу позивача з часу його працевлаштування (з 1988 року).

Дослідивши відповідні записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , суд констатує те, що такі записи за певні періоди трудової діяльності позивача містять інформацію про характер виконуваної позивачем роботи на посаді водія тролейбуса, зокрема: з 03.12.1988 по 01.04.1999 на посаді водія тролейбуса 3 та 2 класів (записи № 5-7); з 29.05.1991 по 27.04.1993 (записи 8, 9); з 29.04.1993 по 09.06.1993 (записи 10-11); з 21.06.1993 по 22.07.1993 (записи 12-13); 26.04.1994 по 12.07.1994 (записи 14-15); з 08.08.1994 по 09.09.1994 (записи 16-17); з 28.10.1994 по 10.01.1995 (записи 18-19); з 25.01.1995 по 06.07.1995 (записи 20-21); з 06.09.1995 по 30.11.2001 (записи 22-27); з 01.12.2001 по 30.06.2002 (записи 28-30); з 01.07.2002 по 01.12.2004 (записи 31-33); з 01.01.2011 по дату звернення за призначенням пенсії (запис №35).

У результаті нескладних математичних розрахунків можна визначити, що період роботи на посадах водія тролейбуса складає більше ніж 12 років 6 місяців.

Тому відомості, які зазначені в спірній довідці ВПКП «Київпастранс» № 26 від 09.06.2022 про період роботи позивача з 01.07.2002 по 09.06.2022 не були не те щоб єдиним джерелом інформації про характер трудових відносин позивача, а й навіть не могли вважатися основним документом про пільговий стаж позивача у спірний період, позаяк таким документом в цьому випадку мала б слугувати трудова книжка.

Натомість суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішенням орган Пенсійного фонду України надав оцінку лише одному документу - довідці ВПКП «Київпастранс» № 26 від 09.06.2022, без врахування інших відомостей та інформації про періоди роботи позивача, про які містяться відомості в його трудовій книжці.

Відмовляючи у призначенні пенсії відповідач у своєму рішенні послався на те, що у позивача пільговий стаж є відсутнім взагалі (тобто 0 років 0 місяців та 0 днів), хоча жодних обґрунтувань як і пояснень відносно того, чому і за яких умов та обставин є неможливим зарахування до пільгового стажу наведений вище згідно записів трудової книжки період роботи позивача на посаді водія тролейбусу оскаржуване рішення не містить.

Вищевикладене вказує на те, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах суб`єкт владних повноважень формально підійшов до оцінки наданих документів та не дослідив усіх обставин, які мають значення для вирішення відповідного питання.

При цьому, пенсійним органом повністю проігноровані висновки, які були викладені у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справа №120/6874/22 та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справа № 120/6874/22, хоча суди зобов`язували їх врахувати.

Отже враховуючи, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладеному у листі від 03.01.2024 №2600-0302-8/1938 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах винесене відповідачем без урахування усіх обставин, які мають значення для його прийняття та без дослідження усіх наданих заявником документів щодо можливості врахування до його пільгового стажу періодів роботи починаючи з 1988 року згідно з тими записами, які містяться в його трудовій книжці, суд доходить висновку, що таке рішення не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже в цій частині позовні вимоги належить задовольнити.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 01.07.2022 відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то суд враховує те, що за змістом вказаної норми необхідними умовами для призначення такої пенсії є вік 55 років, наявність страхового стажу особи не менше 30 років, з яких стаж водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) не менше 12 років і 6 місяців.

Перші дві складові умови (вік 55 років та страховий стаж особи не менше 30 років), які необхідні для реалізації відповідного права, відповідачем та ГУ ПФУ у Вінницькій області визнавалися спочатку.

Відсутність третьої складової (не менше 12 років і 6 місяців стажу водієм міського пасажирського транспорту - тролейбусу) відповідачем у суді не доведена.

Тому, судом вбачається, що виконані всі умови, визначені п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідно дискреція відповідача у даному випадку відсутня.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (частина 2 статті 245). У цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом .

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд ураховує його при розгляді даної справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач із заявою про призначення пенсії та необхідними документами звернувся до відповідача 07.06.2022, то пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників повинна бути призначена позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Згідно з даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно 55-річного віку він досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому пенсія має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 27.07.2022 року, а не з 01.07.2022, як просить позивач.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність обставин, передбачених ст.9 КАСУ, тому належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як орган, що призначає пенсію, призначити пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 27.07.2022.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування основної частини позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно з квитанцією від 23.01.2024 року № 4206-7155-3910-3064, який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 27.07.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоди його роботи на посаді водія тролейбуса, починаючи з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 27.07.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,19 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.2025.

Суддя Панченко Н.Д.