Справа № 643/11594/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 р.Справа № 643/11594/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Броницька М.В., м. Харків, повний текст складено 05.12.24 року по справі № 643/11594/24

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 2 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Євсєєва Максима Антоновича , Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до інспектора 2 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Євсєєва Максима Антоновича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати дії інспектора 2 взводу 6 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Євсєєва Максима Антоновича протиправними;

- скасувати постанову від 25.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3133667, за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 року у справі № 643/11594/24 адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3133667 від 26.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Департамент патрульної поліції, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не в повній мірі було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, в результаті чого ухвалено необґрунтоване рішення. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 року у справі № 643/11594/24.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення була прийнята інспектором з урахуванням всіх доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтувалася на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Зазначає, що на 26.09.2024, о 23 годині 55 хвилин, в місті Харкові, по вулиці Григорія Сковороди, поблизу будинку 102, було виявлено транспортний засіб Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював рух під час режиму комендантської години. Було вирішено здійснити зупинку вищевказаного транспортного засобу на підставі пункту сьомого частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Однак, через деякий час даний транспортний засіб зупинився самостійно, а його водій з невідомих причин сидів за транспортним засобом. Зазначає, що поряд з транспортним засобом, а також в салоні транспортного засобу, не було третіх осіб, які б могли здійснювати керування вищевказаним транспортним засобом.

Інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач - ОСОБА_1 , представився, пояснив причину звернення, а також довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», інспектором було висунуто вимогу до позивача про пред`явлення документів, що посвідчують його особу та право керування, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб. Ідентифікувавши особу позивача, його було перевірено інспектором за допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» та встановлено, що позивач був притягнутий до відповідальності за статтею 130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами. Після закінчення терміну позбавлення права керування позивач не здав теоретичний та практичний іспит для того, щоб поновити своє право керування.

Таким чином, інспектор, встановивши, що позивач не має права керування, дійшов до висновку, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, тому, у відповідності до статті 278 КУпАП, інспектор розпочав підготовку до розгляду справи. Після завершення підготовки до розгляду справи, інспектор, керуючись статями 279, 280 КУпАП, розпочав відносно позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 126 КУпАП. Позивачеві в повному обсязі були роз`яснені його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, тому була винесена постанова серії ЕНА № 3133667.

Відповідач також зазначає, що позивач в позовній заяві вказує, що керував транспортним засобом його знайомий Станіслав, однак на відеозапису з портативного відеореєстратора, який триває більше години, жодних осіб на ім`я Станіслав, які були поряд з транспортним засобом або в салоні транспортного засобу, немає. Також, протягом всього часу розгляду справи та складання адміністративних матеріалів позивач не говорив, що керував транспортним засобом знайомий Станіслав. На думку відповідача, така поведінка позивача свідчить про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідач вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано прийнято рішення про скасування постанови серії ЕНА № 3133667 від 26.09.2024.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 26.09.2024 року відносно позивача була винесена постанова серія ЕНА № 3133667 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що 25.09.2024 о 23:55:56 в м. Харків, на вул. Г. Сковороди (Пушкінська), буд. 102, зупинено транспортний засіб згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України». В ході спілкування та перевірки водія по базам ІПНП було встановлено, що водій керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 26.09.2024 ЕНА № 3133667, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 126 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, надалі - Правила дорожнього руху).

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи не містяться будь-які докази того, що саме позивач керував транспортним засобом Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив Правила дорожнього руху. Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Судом апеляційної інстанції було оглянуто наданий відповідачем диск відеозапису з відео з портативного відеореєстратора та відео руху, доданий до відзиву до позовної заяви (а.с. 60).

З дослідженого диску, а саме відеозапису «Відео руху 1» встановлено, що під час патрулювання вулиць працівниками патрульної поліції було виявлено автомобіль, який рухався у зустрічному напрямку, номерний знак та марку якого на відео неможливо встановити, та автомобіль зникає з «поля зору» камери відеонагляду патрульної поліції. В подальшому на відеозаписі відображено, що патрульна поліція вирушає в напрямку руху вищевказаного автомобіля, та надалі відеозапис переривається. З відеозапису «Відео руху 2» встановлено, що автомобіль працівників патрульної поліції їде по темній вулиці, проїжджає заправку, та вдалині видніються габаритні вогні невідомого транспортного засобу. В подальшому, автомобіль працівників патрульної поліції зупиняється коло цього транспортного засобу, працівник поліції виходить зі службового автомобілю та йде у інший бік вулиці. З відеозапису «відео з портативного відеореєстратора» встановлено, що працівники поліції вийшли зі службового автомобілю та пішли у бік припаркованих автомобілів, з-поміж яких вийшов чоловік. На запитання працівників поліції, чому він тікає від працівників поліції та що він тут робить, чоловік пояснив, що нікуди не тікав, а справляв свої природні потреби. Після чого, працівник поліції ідентифікував особу, та перевірив за допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції». Перевіркою встановлено, що позивач - ОСОБА_1 раніше був притягнутий до відповідальності за статтею 130 КУпАП та був позбавлений права керування транспортними засобами. Після закінчення терміну позбавлення права керування позивач не поновив право керування транспортним засобом. Працівник патрульної поліції, встановивши, що позивач не має права керування, дійшов висновку, що подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, і розпочав підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Під час перегляду зазначених відеозаписів, колегія суддів встановила, що якість наданого відеозапису не надає можливості однозначно стверджувати, що транспортний засіб Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв на дорозі, взагалі рухався, і сам позивач керував даним транспортним засобом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не в повній мірі було з`ясовано усі обставини, зафіксовані відеозаписом на відеореєстратор інспектора патрульної поліції, а саме, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач намагався уникнути адміністративної відповідальності, колегія суддів не приймає, оскільки з відеозапису з відеореєстатора інспектора встановлено, що позивач весь час заперечував про скоєння ним адміністративного правопорушення, та наполягає, що він взагалі не керував транспортним засобом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, серія ЕНА № 3133667 від 26.09.2024 про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, є протиправною та підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 року у справі № 643/11594/24 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2024 року по справі № 643/11594/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко