Справа № 380/23336/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абз.12 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», викладену у повідомленні №8236-1 від 12.08.2024 року голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ;

- зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву від 02.08.2024 року з проханням оформити позивачу у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, довідку про відстрочку на військову службу під час мобілізації на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 надати позивачу мотивоване рішення за наслідками розгляду вищевказаної заяви від 02.08.2024 року, а саме оформити позивачу у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, довідку про відстрочку на військову службу під час мобілізації на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Посилається на те, що його оскільки дружина, ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства по опорно-рухому апарату та відповідно до медичного висновку ЛКК №152/173 від 04.08.2024 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством « 6-та міська поліклініка м.Львова», їй встановлено діагноз ДЦП (дитячий церебральний параліч), диплегійна форма, спастичний тетрапарез з вираженим порушенням функцій нижніх кінцівок, верхніх кінцівок, стійке порушення функцій ходи. У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказав, що за результатами розгляду цієї заяви та підтвердних документів комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки, оскільки згідно наданих позивачем документів відсутній перелік хворіб, який надає право на відстрочку. Позивач уважає дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби та вчиняти відносно ОСОБА_1 інші дії, спрямовані на мобілізацію та призов на військову службу, до набрання рішенням законної сили.

Ухвалою судді від 19.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 19.11.2024 року о 23:20 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивача, ОСОБА_1 , звернувся до голови комісії Другого відділу (м.Миколаїв) ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 02.08.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До заяви позивачем додано належним чином засвідчені копії таких документів:

- свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.07.2012 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 (після укладення шлюбу ОСОБА_3 );

- довідки серії 10 ААА №819970 від 28.09.2011 року до огляду МСЕК (видається інваліду), згідно якої ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства по опорно-руховому апарату (безтерміново, з 2011 року);

- індивідуальної програми реабілітації інваліда ОСОБА_3 від 16.02.2024 року, виданої Личаківською міжрайонною МСЕК комунального закладу Львівської області «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», відповідно до якої ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ з дитинства, діагноз та код за МКХ-10: М41, G80, M24.5, G82.4, M21.7;

- медичного висновку ЛКК №152/173 від 01.08.2024 року щодо ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства по опорно-руховому апарату, безтерміново з 2011 року, діагноз захворювання: ДЦП (дитячий церебральний параліч), диплегійна форма, спастичний тетрапарез з вираженим порушенням функцій нижніх кінцівок, верхніх кінцівок, стійке порушення функцій ходи.

На підставі розгляду отриманих документів Комісія ухвалила рішення, оформлене протоколом від 09.08.2024 року №12, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Причина відмови згідно наданих ОСОБА_1 документів для надання відстрочки у п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відсутній перелік хворіб, які надають йому право на відстрочку.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У подальшому, Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі також - Закон №2232-ХІІ).

За ч.1 ст.2 цього Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частинами 1, 5 ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ (далі також - Закон №3543-ХІІ; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Поряд з цим, статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема: які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено п.1 Порядку №560, цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п.56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з п.57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.

За змістом п.п.58, 60 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

В додатку 5 до Порядку №560 наведений перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зокрема, документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є: свідоцтво про шлюб та один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики та документ, що підтверджує наявність у дружини (чоловіка) захворювання та/або причину інвалідності.

Суть спірних правовідносин полягає у тому, що дружина позивача, ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства по опорно-рухому апарату. Вказане підтверджується довідкою серії 10 ААА №819970 від 28.09.2011 року до огляду МСЕК (видається інваліду).

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №1615 від 16.02.2024 року, виданої Личаківською міжрайонною МСЕК комунального закладу Львівської області «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІІ з дитинства, діагноз та код за МКХ-10: М41, G80, M24.5, G82.4, M21.7.

Між тим, суд враховує, що 08.10.1998 року Міністерством охорони здоров`я України прийнято наказ №297 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду», відповідно до п.1.1 якого здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10), як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я - з 01.01.1999 року.

У свою чергу, відповідно до МКХ-10 «Клас VI. Хвороби нервової системи ([G00 G99])» (МКХ-10) включає перелік захворювань за кодами, зокрема:

[G80 G83] Церебральні паралічі та інші паралітичні синдроми.

[G80] Дитячий церебральний параліч.

[G80.0] Спастичний тетраплегічний церебральний параліч.

[G80.1] Спастична диплегія. Вроджений спастичний параліч (церебральний). Спастичний церебральний параліч БДВ.

[G82.4] Спастична тетраплегія.

Крім того, відповідно до медичного висновку ЛКК №152/173 від 04.08.2024 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством « 6-та міська поліклініка м.Львова», ОСОБА_3 встановлено діагноз ДЦП (дитячий церебральний параліч), диплегійна форма, спастичний тетрапарез з вираженим порушенням функцій нижніх кінцівок, верхніх кінцівок, стійке порушення функцій ходи.

У зв`язку із цим, 02.08.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов`язаний, який має дружину з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи за наявності у такої церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів, однак у відповідь отримав рішення про відмову з підстав відсутнього переліку хворіб, який надає право на відстрочку.

Даючи оцінку вказаним доводам, суд враховує наступне.

З конструкції п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» слідує, що законодавець поєднав сполучником «або» дві самостійні підстави, за якими не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

1) які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленою внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів або

2) за наявності у особи з інвалідністю III групи (дружини/чоловіка) онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Отже, варто констатувати, що в першій підставі визначено, що інвалідність дружини/чоловіка III групи обов`язково повинна бути встановлена внаслідок саме онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів.

В той же час, згідно другої підстави, яка є самостійною, інвалідність дружини/чоловіка ІІІ групи може бути встановлена внаслідок інших захворювань, не визначених у першій підставі, однак обов`язково умовою є те, що така особа повинна мати одне із таких супутніх захворювань онкологічне захворювання, психічний розлад, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що відповідач при розгляді заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не досліджував належним чином отримані від позивача підтвердні документи, зокрема, довідку серії 10 ААА №819970 від 28.09.2011 року до огляду МСЕК (видається інваліду), індивідуальну програму реабілітації інваліда ОСОБА_3 від 16.02.2024 року, та медичний висновок ЛКК №152/173 від 01.08.2024 року.

Поряд з тим, суд зауважує, що за правилами п.60 Порядку №560 комісія за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

У свою чергу, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Комісія готувала такі запити до відповідних органів державної влади.

Аналізуючи наведене у сукупності, суд вважає, що Комісія при Другому відділі (м.Миколаїв) Стрийського РТЦК та ЦП поверхнево й неповно з`ясувала питання наявності підстав надання позивачу відстрочки від призову на військову службу за наявності у його дружини, особи з інвалідністю III групи, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів.

Суд враховує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Однак, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що спірне рішення відповідача, оформлене протоколом комісії від 09.08.2024 року №12, є таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). А тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Стосовно компетенції відповідача щодо надання позивачу відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд звертає увагу на таке.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Пунктом 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Поряд з тим, згідно п.60 Порядку №560, на підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Отже, у спірному випадку саме відповідач в особі відповідної комісії має виключну компетенцію в питаннях оформлення відстрочки від призову під час мобілізації.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.08.2024 року (разом з поданими до неї документами) про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 09.08.2024 року №12, в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 02.08.2024 року (разом з поданими до неї документами) про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.