Справа № 420/27767/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ІПН НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 03 вересня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ІПН НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ), в який позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 30.04.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/15092/23

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 30.04.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/15092/23

Ухвалою від 27 вересня 2024 року після усунення недоліків у позовній заяві, позивачу поновлено строк звернення до суду та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, в порядку ч.5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді відповідального виконавця стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 з 2000 по 2018 роки, та за час її служби, у період з 01.12.2015 по 31.01.2018 їй не в повному обсязі виплачувалося грошове забезпечення, а саме, не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

У зв`язку з цим позивач була вимушена звертатися до суду та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 по справі № 420/7441/22 14.04.2023 їй було нараховано суму у розмірі 22376 гривень 9 копійок.

Однак, позивач зазначила, що дана сума була нарахована із порушеннями, а саме із застосуванням неналежного місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця), у зв`язку із чим вона знову звернулась до суду.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 420/15092/23 відповідачем 30.04.2024 було виплачено суму 81881 гривню 81 копійку.

Водночас, позивач зазначає, що військовою частиною НОМЕР_2 в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позивач зазначила, що 19.06.2024 вона звернулася до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів, відповідь на яку або повідомлень про продовження строку надання відповіді їй не надходило.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, оскільки зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні ст.ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Через систему Електронний суд 02 жовтня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕС/47946/24), зі змісту якого вбачається, що представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З наведеного слідує, що, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Отже, на думку представника відповідача, вимога про компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати в даному випадку не має жодних правових підстав.

Стосовно неотримання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 19.06.2024 року

про виплату компенсації втрати частини доходів, представник відповідача повідомив, що вказане відправлення було вручено не за точною юридичною адресою відповідача, а тому з наведених підстав не було ним отримано та не надано відповідь.

До суду 09 жовтня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягала на задоволенні позовних вимог.

Також до суду 15 жовтня 2024 року від відповідача надійшла заява про долучення додатків до справи, разом з якої представник відповідача просив долучити до матеріалів справи витребувані судом докази.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України.

Сторони не заперечують, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Так, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.01.2018 року № 22 старшину ОСОБА_1 , звільнену з військової служби у відставку, 31.01.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 420/15092/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування січня 2008 у якості базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.12.2015 по 31.01.2018 включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.01.2018 включно з застосуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення ("базового місяця").

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд встановив та не заперечується сторонами, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 420/15092/23 відповідачем 30.04.2024 було виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 81881, 81 грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 2193 від 29.04.2024 року та випискою по картковому рахунку позивача від 30.04.2024 року.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за період з 01.02.2018 року по 30.04.2024 року. Ця заява була надіслана поштою за адресою: АДРЕСА_2 .

Але відповідь на цю заяву позивач не отримала та звернулась до суду.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву пояснив, що заява від позивача на адресу військової частини не надходила, а тому не була надана відповідь.

Разом з цим відповідач заперечує проти нарахування компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі № 420/15092/23 відповідачем 30.04.2024 було виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 81881, 81 грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 2193 від 29.04.2024 року та випискою по картковому рахунку позивача від 30.04.2024 року, проте не виплачено компенсацію втрати частини доходів.

Така бездіяльність відповідача є протиправною, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення), індексація грошового забезпечення.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (в тому числі, за рішенням суду). При цьому виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися в день виплати основної суми доходу.

У справі № 240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Цей висновок був повторений у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 року у справі № 620/7687/21.

Тому, застосовуючи цей висновок Верховного Суду, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.01.2018 року у належному розмірі, та з пропуском строку на виконання рішення суду, суд доходить висновку, що позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання уповноваженого органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

У цьому випадку матеріалами справи підтверджено, що відповідачем вже виконано обов`язок щодо виплати на користь позивача донарахованих сум доходів.

Враховуючи викладені вище висновки Верховного Суду та встановлені судом у справі обставини, суд доходить висновку, що наведені позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини у нарахуванні та виплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 31.01.2018 року, виплаченої 30.04.2024 року та зобов`язання Військову частину нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 31.01.2018 року, виплаченої 30.04.2024 року за весь час затримки виплати.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні докази понесених інших витрат, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ІПН НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ІПН НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) у нарахуванні та виплати на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 31.01.2018 року, виплаченої 30.04.2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ІПН НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 31.01.2018 року, виплаченої 30.04.2024 року за весь час затримки виплати.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко