Справа № 183/11732/24
Суддя: Чудопалова С. В.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/204/17/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Чудопалової С.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження (без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Стороженка Володимира Михайловича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 до суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Стороженка Володимира Михайловича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому прохав суд скасувати постанову серії ЕНА № 3360439 від 28.10.2024 про накладення штрафу, винесену поліцейським Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Стороженком В.М., якою накладено штраф у розмірі 3400 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 28.10.2024 року поліцейський Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Стороженко В.М. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3360439, якою позивача притягнув до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та застосував стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Згідно даної постанови 28.10.2024 року о 13 год. 18 хв. на 203 км а/ш М-18 Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи при цьому права керувати ним, чим порушив вимоги п.п.2.1 (а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Вважає спірну постанову протиправною та незаконною, оскільки ним було пред`явлено посвідчення водія в електронному виді у порталі ДІЯ, встановленому у мобільному телефоні. Проте, інспектор поліції зазначивши, що у посвідченні водія відсутня категорія, яка б дозволяла йому керувати вказаним транспортним засобом. Позивач наполягає, на тому, що жодних порушень правил дорожнього руху він не порушував до адміністративної відповідальності його притягнуто безпідставно.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2024 було прийнято до свого провадження адміністративну справу від Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 19.12.2024 року.

30.12.2024 представником відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Ізотовою Т.Л. надано до суду відзив на позовну заяву, якому представник просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. При цьому, зазначила, що зі змісту постанови вбачається, що 28.10.2024 року о 13 год. 18 хв. на 203 км а/ш М-18 Харків-Сімферополь, водій керував транспортним засобом, при цьому не мав права керування відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п.2.1 (а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.215 року

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що відповідачем відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3360439 року, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке полягало в тому, що 28.10.2024 року о 13 год. 18 хв. на 203 км а/ш М-18 Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи при цьому права керувати ним, чим порушив вимоги п.п.2.1 (а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Суду надано копію посвідчення водія категорії А1,А,В,С1,С, серії НОМЕР_1 , видане МРЕВ м. Мар`їнка при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області та дійсний до 14.05.2061 року.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з пп. «а» п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 статті 126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Тобто, особа, яка не має права на керування транспортним засобом - це особа, яка взагалі не отримувала відповідного посвідчення, яка позбавлена в установленому порядку права керування транспортними засобами, а також особа, не допущена до керування даним типом транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України№956від 23.10.2019 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» затверджено Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затверджений Постановою КМУ від 23.10.2019№ 956 визначає процедуру замовлення, формування, пред`явлення та перевірки електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У цьому Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 3 зазначеного Порядку визначено: особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію.

Згідно з ч. 4 Порядку: Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Дія, на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Колісному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код) для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е-свідоцтво .

Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в газеті «Урядовому кур`єр» № 230 від 29 листопада 2019 року.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач дотримався п.2.4 Правил дорожнього руху, а саме: на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 23 жовтня 2019 року пред`явлено на смартфоні Е-посвідчення водія.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не спростовано, що позивач пред`явив для ознайомлення інспектору поліції посвідчення водія відповідної категорії, скориставшись мобільним додатком Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія». Крім того, відповідачем не подано жодного доказу того, що на момент пред`явлення позивачем посвідчення водія в електронному вигляді в ньому не було видно відповідної категорії, яка б дозволяла керувати транспортним засобом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, матеріалами справи встановлено, що єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху, однак вона є предметом спору між сторонами.

Разом з цим суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також, Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Отже, працівник поліції у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, не доведена і не підтверджується належними доказами, а доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, відповідачем не спростовані, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає дії відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3360439 від 28.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП такими, що не відповідають вимогам КУпАП, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

У зв`язку із задоволенням позову судові витрати позивача по сплаті судового збору відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст. ст. 2-16, 19-20, 77, 122, 131, 159-167, 193, 227-228, 241, 244, 246, 250-251, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, ст. ст. 126,

210, 247, 251, 280 КУпАП, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Стороженка Володимира Михайловича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3360439 від 28.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень - Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя С.В.Чудопалова