Справа № 200/8642/24
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року Справа№200/8642/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у невиплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, зазначеної у наказі від 09.10.2024 року №1174-ОС; зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, зазначеної у наказі від 09.10.2024 року №1174-ОС.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у невиплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, зазначеної у наказі від 09.10.2024 року №1174-ОС; зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, зазначеної у наказі від 09.10.2024 року №1174-ОС.

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне, проходив військову службу з 28.08.2019. по 10.10.2024.

Наказом від 09 жовтня 2024 року №1174-ОС позивача звільнено з військової служби виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі п.п. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців ) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас з 10 жовтня 2024 року.

При звільненні зі служби не було сплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача, викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 квітня 2024 року № 418-ОС «Про особовий склад» старшого сержанта ОСОБА_1 було зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, який прибув з Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України, з 10 квітня 2024 року.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09 жовтня 2024 року № 1174-ОС «Про особовий склад» припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби, виключено зі списиків особового складу та всіх видів забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (остання займана штатна посада - заступник начальника другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування), за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переглядом 6- 12 місяців) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас, з 10 жовтня 2024 року.

Враховуючи особливості фінансування діяльності НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) за період проходження військової служби позивачем у військовій частині НОМЕР_1 та на момент виключення його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби відповідне фінансування для нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не надходило.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що фінансування відповідача жодним чином не може впливати на повний розрахунок з позивачем після закінчення проходження військової служби.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, у яких надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Позивач надав заперечення, у яких зазначив, що відповідач проігнорував виконання доручення Міністра оборони № 183/уд від 16 січня 2024 року, відповідно якого позивач є особою якій повинні були призначити матеріальну допомогу на соціально-побутові питання.

Відповідач надав пояснення, у яких вказав, що доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд, на яке посилається сторона позивача, стосується виключно органів та установ, які входять до сфери управління Міністерства оборони України, до якої не входить Державна прикордонна служба України, у зв`язку з чим, доводи сторони Позивача є безпідставними і не обґрунтованими.

Позивач надав заперечення, у яких зазначив, що звільнений з військової служби військовослужбовець на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечений матеріальним і грошовим забезпеченням. Тобто, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби з ним має бути проведено повний розрахунок за всіма видами належного йому на день звільнення продовольчого, речового та грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року витребувано у позивача та відповідача пояснення щодо звернення позивача із відповідним рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік та, відповідно, копію рапорту позивача про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, у разі якщо такий рапорт подавався.

Відповідачем до суду надано пояснення, у яких, зокрема, зазначено, що 13.04.2024 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік відповідно до пункту 5 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 та пункту 6 розділу IV Інструкції № 558 з врахуванням підпункту 2 пункту 6 вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.01.2024 № 22-ОС.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09 жовтня 2024 року № 1174-ОС позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі п.п. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців ) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас з 10 жовтня 2024 року.

Вказаним наказом визначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачена.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач 13 квітня 2024 року звертався до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону із відповідним рапортом про виплату спірної допомоги.

Згідно Довідки госпітальної військово лікарської комісії від 02.08.2024 року вбачається, що 05.05.2024 року позивачем отримано поранення (травму) пов`язане з захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми 13/15/24 від 26.05.2024 р.), та було визнано позивача непридатним до військової служби.

З 30.10.2024 р. позивачу встановлено 2 групу інвалідності в зв`язку з пораненням (травмою) пов`язаним з захистом Батьківщини, відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК Серія 12 ААГ № 856061від 13.11.2024 року.

Відповідно до довідки відповідача від 17.12.2024 спірну допомогу при звільнені позивачу не виплачено.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ).

За ст. 16 Закону України від 3 квітня 2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службі України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Згідно ч.ч. 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (далі Інструкція №558).

Пунктом 2 Розділу I Інструкції №558 визначено, що у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня i вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премій); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Частиною 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 глави 6 Інструкції № 558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 глави 6 Інструкції № 558 матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою. Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги. Матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.

Розмір матеріальної допомоги визначається на день затвердження протоколу (пункт 3 глави 6 Інструкції № 558.

Згідно із підпунктом 2 пункту 6 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №22-ОС від 05.01.2024 "Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2024 році" начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби, ректору Національної академії, начальнику Державного ліцею-інтернату, які згідно з повноваженнями мають право видавати накази по особовому складу, забезпечити виплату (надання): матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 150 відсотків окладу за військовим званням та допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Отже, у 2024 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань становить 150% від окладу за військовим званням.

Таким чином, чинним законодавством чітко визначений порядок виплати військовослужбовцям АДПСУ матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів прийняття комісією військової частини НОМЕР_1 відповідного протоколу за результатами розгляду рапорту позивача від 13 квітня 2024 року.

Суд зазначає, що єдиною підставою для невиплати позивачу спірної матеріальної допомоги була відсутність відповідного фінансування відповідача.

В свою чергу, відповідачем право на отримання позивачем вказаної допомоги не заперечується.

При цьому, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Суд зазначає, що ненадходження фінансування є організаційним питанням відповідача, що не може нівелювати право позивача на остаточний розрахунок в день звільнення, й відповідний обов`язок відповідача забезпечити такий розрахунок.

За таких обставин, суд доходить до висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу при звільненні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу при звільненні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Суд зазначає, що вказаний спосіб захисту буде належним та достатнім для остаточного вирішення спору між сторонами.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із чим питання щодо розподілу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору судом не вирішується.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати при звільненні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Повний текст рішення складено та підписано 11 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська