Справа № 600/2587/24-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2587/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

11 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за виключенням раніше виплаченої частини додаткової винагороди.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 листопада 2022 року №1374, ОСОБА_1 приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року.

Вказане також підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданою військовою частиною НОМЕР_1 №7/792 у листопаді 2022 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 22 серпня 2022 року позивач був виключений зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення починаючи з 22 серпня 2022 року у зв`язку із звільненням з військової служби за підпунктом «г» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 лютого 2024 року №32 внесено зміни до пункту 2 підпункту 2.1 підпункту 2.1.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 серпня 2022 року №229, і визначено, зокрема, що вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна 9 років 4 місяців 28 днів, пільгова 3 роки 11 місяців 27 днів.

Як вбачається з розрахунку вислуги років, календарний строк служби позивача становить 09 років 05 місяців 28 днів, загальна вислуга становить 14 років 00 місяців 11 днів (кількість повних років вислуги 14 років).

Дослідженням змісту довідок військової частини НОМЕР_1 від 02 жовтня 2022 року №5/1894 та від 02 серпня 2024 року №5/5064 судом установлено, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивача за період з вересня 2020 року по липень 2022 року, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, становить 245366,81 грн, до яких включно такі види: надбавка за особливості проходження служби (% від посадового окладу (ПО), окладу за військове звання (ОВЗ,) надбавки за вислугу років (НВР); премія.

Матеріалами справи також підтверджується і те, що наказами командира військової частини НОМЕР_1 було зобов`язано виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за такі періоди:

- з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2022 року №1594 з додатком №1 до нього);

- з 01 квітня по 30 квітня 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05 травня 2022 року №2569 з додатком №1 до нього);

- з 01 травня по 31 травня 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06 червня 2022 року №3418 з додатком №1 до нього);

- з 01 червня по 30 червня 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05 липня 2022 року №4310 з додатком №1 до нього);

- з 01 липня по 31 липня 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05 серпня 2022 року №5491 з додатком №1 до нього);

- з 01 серпня по 31 серпня 2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05 вересня 2022 року №5893 з додатком №1 до нього).

Згідно матеріалів справи, 30 травня 2024 року представником позивача, адвокатом Ісар О.Я. було подано заяву до військової частини НОМЕР_1 , в якій вона просила нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі 100000,00 грн за період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за виключенням раніше виплаченої частини додаткової винагороди.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідь на заяву адвоката Ісар О.Я. від 30 травня 2024 року, поданої в інтересах позивача, відповідач не надавав.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі 100000,00 грн за період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Так, в апеляційній скарзі позивач просить задовольнити наступні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплаті військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за виключенням раніше виплаченої частини додаткової винагороди.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у цій частині позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пунктом 2, абзацом 1 пункту 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з абзацу 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як встановлено абзацом 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова №393 в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац 8 пункту 10 Постанови №393).

Судом встановлено, що позивач був звільнений з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду; у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд).

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі 100000,00 грн за період з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року та з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на час спірного періоду з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022) було встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Також пунктом 1 Постанови №168 встановлено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн виплачується відповідно до наказу командира військової частини за період безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Вказана додаткова винагорода виплачується пропорційно участі військовослужбовця у названих вище діях та заходах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується належними доказами, що містяться в матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції (наказами командира військової частини НОМЕР_1 , відомостями зарахувань заробітної плати позивача, витягами з картки особового рахунку позивача), на виконання положень Постанови №168 належні позивачу кошти за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року, з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року були призначені, нараховані й виплачені.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що станом на день подання цього позову до суду додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, за безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (збільшена до 100000 грн), за періоди з 25 лютого 2022 року по 21 травня 2022 року, з 23 травня 2022 року по 22 серпня 2022 року позивачу призначена, нарахована й виплачена, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, зо зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому, як вірно вказав суд, в межах заявлених у даному позові вимог позивач не оскаржує суми вже фактично виплаченої йому додаткової винагороди.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору в частині відмовлених позовним вимог, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Чернівецький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Матохнюк Д.Б.