Справа № 320/49324/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року Справа № 320/49324/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач) із позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, Шевченківський ВДВС у м. Києві), в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій, передбачених ст. ст. 39 та 40 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Зобов`язати Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 75000108, на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 75000108 із виключенням запису в Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно боржника - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код за ).

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898, рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 18.12.2015 №230 прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника Публічне акціонерне товариство "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", та рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.12.2022 № 1067 з 27 грудня 2022 року відкликано повноваження ліквідатора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації AT «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування. Оскільки ПАТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" є боржником у виконавчому провадженні №75000108, позивач в особі ФГВФО надіслав листа 15.07.2024 № 083-60-223/24 на адресу відповідача щодо закінчення виконавчого провадження №75000108 на підставі пункту 4 частини першої статі 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжиття всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Але станом на 25.07.2024 за відомостями із Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП № 75000108 відкрито, тобто Шевченківським ВДВС у м. Києві проігноровано заяву боржника. Не погоджуючись із такою бездіяльністю позивач звернувся до суду із даним позовом.

12.11.2024, ухвалою суду вказана позовна заява була залишена без руху з підстав невідповідності останньої вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України (не сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду).

18.11.2024 представником позивача надано до суду докази сплати судового збору у вигляді відповідної квитанції.

13.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі; визначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України 03 лютого 2025 року о 12:15 год; витребувано докази по справі від відповідача: завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 75000108.

Відповідачем надіслано до суду відзив (Електронний суд 21.01.2025) та матеріали виконавчого провадження № 75000108.

Шевченківський ВДВС у м. Києві вказує про наявність у відділі на примусовому виконанні виконавчого провадження № 75000108 з виконання постанови № 65688720 Шевченківського ВДВС у м. Києві від 08.05.2024 про стягнення з уповноваженої особи АТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" виконавчого збору в розмір 26 000 грн. Постанова про стягнення виконавчого збору № 75000108 від 08.05.2024 винесена в рамках виконання виконавчого провадження № 65688720 з виконання виконавчого листа № 826/878/16 Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2021 про зобов`язати Уповноважену особу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позичальника, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Виконавче провадження № 65688720 було завершене 08.05.2024 оскільки боржником надано до Відділу заяву про виконання рішення суду. Відповідач зазначив, що у постанові ВП № 65688720 про закінчення виконавчого провадження від 08.05.2024, в пункті 2 вказано про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 08.05.2024 виділяється в окреме провадження.

Вказуючи на положення ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач відмітив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку () не є стороною у виконавчому провадженні № 75000108, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення заяви щодо закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи положення ст. 27, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач зазначив, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог вказаного Закону № 1404-VІІІ, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

В задоволенні позову просить суд відмовити.

Інших заяв, доповнень, заперечень, клопотань до суду від сторін по справі не надійшло.

Таким чином, адміністративна справа вирішується судом у порядку письмового провадження за наявними у ній доказами.

Встановивши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм наступну правову оцінку.

На виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Києві перебувало виконавче провадження № 65688720 з виконання виконавчого листа № 826/878/16 Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2021 про зобов`язати Уповноважену особу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позичальника, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

08.05.2024 постановою Шевченківського ВДВС у м. Києві ВП 65688720 було завершене за п. 9 ч. 1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» з підстави подання до Шевченківського ВДВС у м. Києві боржником Уповноваженою особою АТ ««БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» заяви про виконання рішення суду.

Боржником до заяви від 25.04.2024 про закінчення виконавчого провадження додано витяг про затвердження рішення ФГВФО від 29.09.2021 № 979 в якому зазначено про те, що боржник виконав рішення суду більш ніж 10 - ти робочих днів наданих для добровільного виконання рішення суду.

В пункті 2 постанови № 65688720 зазначено, що постанова ВП № 65688720 про стягнення виконавчого збору від 08.05.2024 виділяється в окреме провадження.

08.05.2024 Шевченківським ВДВС у м. Києві винесено постанову ВП №65688720 про стягнення виконавчого збору у сумі 26 000,00 грн.

14.05.2024 Шевченківським ВДВС у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75000108 щодо виконання постанови Шевченківського ВДВС у м. Києві від 08.05.2024 ВП №65688720 про стягнення заборгованості 26 000,00 грн.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк Фінанси та Кредит» з ринку, адвокатом Павликівським В. надіслано листа 15.07.2024 за № 083-60-223/24 до Шевченківського ВДВС у м. Києві щодо закриття виконавчого провадження №75000108 на підставі п. 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в якій зазначено про те, що 17.12.2015 Національним банком України прийнято постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Також, представник просив направити постанову про закінчення виконавчого провадження і виконавчий документ до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» за адресою: 04053, м. Київ вул. Січових Стрільців, 17 для подальшого виконання у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До заяви долучено рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2022 року № 1067 згідно якого з 27 грудня 2022 року відкликано повноваження ліквідатора АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації AT «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування.

Згідно відомостей в Автоматизованій системі виконавчих проваджень станом на 25.07.2024 ВП № 75000108 перебуває в стані відкрито.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Позиція позивача по справі ґрунтується на наявності підстав для закриття ВП № 75000108 на підставі п. 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

В свою чергу відповідач вважає відсутніми підстави для закриття ВП №75000108, вказує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку не є стороною у виконавчому провадженні № 75000108, вказане ВП №75000108 виділене в окреме виконавче провадження а тому підлягає виконанню.

Відповідно, предметом спору є бездіяльність Шевченківського ВДВС у м. Києві у ВП № 75000108 щодо не закриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в сумі 26 000,00 грн. за наявності підстав відкликання ліцензії та ліквідації банківської установи рішенням НБУ, що підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України із дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначеного ч. 3 вказаної статті цього кодексу.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед переліченого: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, а також виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з урахуванням вказаного, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 № 1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Як встановлено судом у провадженні Шевченківського ВДВС у м. Києві перебувало виконавче провадження №65688720 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду містка Києва №826/878/16 виданого 05.04.2021 щодо зобов`язання Уповноважену особу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позичальника, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Стягувачем за даним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та боржник - Уповноважена особа АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» ().

Постановою Шевченківського ВДВС від 08.05.2024 закрито виконавче провадження №65688720 за п. 9 ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із виконанням боржником судового рішення та п. 2 постанови вказано про виділення в окреме виконавче провадження постанови від 08.05.2024 ВП №65688720 про стягнення виконавчого збору, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно, 14.05.2024 постановою відкрито ВП №7500108 згідно ст.ст. 3, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання постанови Шевченківського ВДВС у м. Києві від 08.05.2024 ВП №65688720 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 000,00 грн.

Згідно пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Таким чином, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання щодо саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене слідує, що у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання стосовно саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з передбачених п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону підстав. Водночас, підставою для закінчення виконавчого провадження є саме прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

У заяві до відповідача представник Фонду гарантування вкладів повідомив, що 17.12.2015 Національним банком України прийнято постанову № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду від 22.12.2022 № 1067 з 27 грудня 2022 року відкликано повноваження ліквідатора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації AT «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування.

На підставі пункту 1 та 3 вищезазначеного Рішення № 1067 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну керівника AT «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» шляхом внесення даних директора-розпорядника є Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни.

Інформація про вказані рішення є публічною та, серед іншого, розміщена на офіційному сайті Фонду, а також внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині наділення повноваженнями керівника ПАТ "Банк «Фінанси та кредит" директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут С.В.

Суд звертає увагу, що 23.05.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності", яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 266-1.

Так, приписи п. 1 ч. 1 ст. 266-1 КАС України визначають, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо, зокрема, законності індивідуальних актів Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку, про затвердження пропозиції Національного банку України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку.

При цьому, положеннями ч. 9 ст. 266-1 КАС України передбачено, що визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення, визначеного частиною першою цієї статті, або окремих його положень:

1) не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення;

2) не може бути підставою для визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку;

3) не породжує будь-яких прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого індивідуального акта/рішення, крім права на відшкодування заподіяної шкоди.

У свою чергу, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13 травня 2020 року № 590-IX визначили наступні правові наслідки набрання ним чинності:

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом (пп. 1 п. 3).

Банкам/юридичним особам, у яких Національним банком України відкликано банківські ліцензії, але відомості про які наявні в Державному реєстрі банків, підстави (індивідуальні акти) для запровадження тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом, забезпечити передачу уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей, бухгалтерської та іншої документації банку протягом строку, встановленого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в оголошенні, опублікованому на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» (п. 4).

Судові провадження, розпочаті до набрання чинності цим Законом, у яких на день набрання чинності цим Законом не ухвалено остаточне рішення, вирішуються, розглядаються або переглядаються з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (п. 5).

Судові провадження в адміністративних справах, визначених частиною першою статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України, в яких предметом спору є вимоги, що не відповідають нормам частин сьомої - десятої статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України, і судовий розгляд яких станом на день набрання чинності цим Законом не завершений у судах першої, апеляційної або касаційної інстанцій шляхом постановлення рішення (ухвали, постанови), підлягають закриттю у відповідній частині судом, який розглядає справу (п. 6).

Аналогічні положення щодо наслідків визнання протиправним і скасування індивідуального акту Національного банку України знайшли своє відображення й у приписах ч. ч. 5-7 ст. 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, з урахуванням наведених вище правил, навіть визнання протиправним та скасування у судовому порядку рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника не припиняє розпочату процедуру ліквідації такого банку безвідносно до того, коли таке судове рішення було прийнято.

Питання ліквідації банків регламентує розділ VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 4 статті 44 наведеного Закону у редакції, яка була чинною станом на 17.12.2015, передбачено, що Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

У подальшому ч. 4 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було викладено в іншій редакції, згідно якої Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

При цьому згідно ч. 5 ст. 44 указаного Закону Фонд з дня початку процедури ліквідації банку протягом трьох років (у разі ліквідації системно важливого банку - протягом п`яти років) забезпечує виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.

Викладене, на переконання суду, свідчить, що всі процедури, пов`язані з ліквідацією банку, повинні продовжуватися Фондом, зокрема, як особою, що здійснює повноваження органу управління банку (п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відтак, виходячи із аналізу норми п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону остання пов`язує закінчення виконавчого провадження саме із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Водночас, зміст цієї норми у взаємозв`язку з наведеними положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» та Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави вважати, що юридичним фактом, який породжує необхідність закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону, є не лише відповідне рішення Національного банку України, а й наслідки, яке воно породжує.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що, отримавши заяву представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.07.2024 № 083-60-223/24 (представника АТ «Банк «Фінанси та кредит») про закінчення виконавчого провадження № 75000108 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, Шевченківський ВДВС у м. Києві не мав інших альтернативних варіантів поведінки, окрім як закінчення відповідного виконавчого провадження з підстав, зазначених вище, та відповідно, вчинення інших дій, які визначені ст. 40 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Водночас суд зауважує, що дії державного виконавця та винесені ним спірні постанови у даній справі прийняті у відповідності та з дотриманням положень чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Решта доводів та тверджень сторін по справі не впливають на висновки суду.

Понесені позивачем витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій, передбачених ст. ст. 39 та 40 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 75000108 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 75000108 із виключенням запису в Єдиному реєстрі боржників, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно боржника - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код за ).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ідентифікаційний номер 34967593) на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний номер 21708016) 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення та підписання.

Суддя Войтович І. І.