Справа № 380/6685/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 рокусправа № 380/6685/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

за участю:

секретар судового засідання Каменцев К.Д.,

від позивача ОСОБА_1 ,

від відповідача не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до командира оперативно-тактичного угруповання ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування наказу.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду 27.03.2024 звернувся ОСОБА_2 (далі позивач) з позовом до командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (далі відповідач, командир ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.02.2024 №128/дск «Про результати службового розслідування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки у наказі командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » «Про результати службового розслідування» не відповідають фактичним обставинам справи і є необґрунтованими. Оскаржене рішення прийняте без повного та всебічного доведення вини військовослужбовця, а тому, не є обґрунтованим і призвело до безпідставного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Крім того, пунктом «б)» статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено дисциплінарне стягнення у виді догани, а не суворої догани, яке накладено на позивача. Також вважає, що положеннями дисциплінарного статуту не передбачено право командира ОТУ накладати дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. Тому, накладаючи таке стягнення командир ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, передбачений Законом.

Ухвалою судді Кедик М.В. від 02.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження /арк.спр.27/.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві /арк.спр.65-70/. Зазначив, що позивач є військовослужбовцем НОМЕР_1 окремого спеціалізованого батальйону, який на момент винесення спірного наказу перебував в оперативному підпорядкуванні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Своєю чергою, командир ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » має право віддавати накази з метою виконання окремих оперативних завдань, що сторони не заперечують. Право ж видавати накази кореспондується з обов`язком старшого начальника перевіряти їх виконання та вживати заходів реагування у разі їх невиконання або допущення інших порушень. За наслідками проведеного службового розслідування встановлено неналежне виконання позивачем службових обов`язків. Наказ відповідача сформовано чітко, не має подвійного тлумачення, видано в межах компетенції, не суперечить чинному законодавству та є правомірним. Застосоване дисциплінарне стягнення передбачене статтею 48 Дисциплінарного статуту пунктом «в)» сувора догана. Тому, має місце описка в наказі. Витяг з наказу доведений позивачу 01.03.2024 та йому зрозумілий.

Представник позивача подав відповідь на відзив /арк.спр.107-109/, у якому наголосив на необґрунтованості висновків службового розслідування. Актом службового розслідування не встановлено об`єктивних ознак правопорушення та не доведено вину позивача у вчиненні такого.

Згідно з частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №63/р від 24.10.2024 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи /арк.спр.130/.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Кравціву О.Р. /арк.спр.131/.

Ухвалою суду від 28.10.2024 (суддя Кравців О.Р.) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження /арк.спр.132/.

Ухвалою суду від 20.11.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено /арк.спр.147-148/.

Ухвалою суду від 20.11.2024 від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України витребувано копії матеріалів службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків ОСОБА_2 /арк.спр.149/.

Директор Галузевого державного архіву Міністерства оборони України на виконання ухвали суду про витребування доказів повідомив, що ним отримано лист від Командування об`єднаних Сил ЗС України у якому зазначено, що ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (перейменовано ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») не може надати згоду на копіювання документів з грифом «Для службового користування», оскільки в них відсутня інформація про зміст матеріалів запитуваного службового розслідування /арк.спр.165/.

Ухвалою суду від 22.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /арк.спр. 167/.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач участь уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.

Суд заслухав позицію представника позивача, з`ясував підстави позову, відзиву, відповіді на відзив, фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідив письмові докази, та, -

в с т а н о в и в :

Лейтенант ОСОБА_2 призначений на посаду заступника командира механізованої роти Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 окремий спеціальний батальйон OPFOR) наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.02.2023 №174; приступив до виконання обов`язків за посадою 23.02.2023 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2023 №55 /арк.спр.9/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував у оперативному підпорядкуванні командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади на підставі бойового розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №1314/4/9/10731т/окп від 09.12.2023.

На підставі позатермінового бойового донесення командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 09.02.2024 №568дск, з метою уточнення причин і умов, що призвели до втрати особовим складом НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону займаних позицій батальйонного району оборони в районі, а також встановлення ступеня вини посадових осіб НОМЕР_3 окремої механізованої бригади та НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, наказом командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказано провести службове розслідування за фактом втрати особовим складом НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону займаних позицій батальйонного району оборони.

Службовим розслідуванням встановлено, що тимчасово виконуючий обов`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону лейтенант ОСОБА_2 не виконав свої обов`язки за посадою в повному обсязі, не прийняв до уваги розвідувальні донесення щодо характеру дій противника і ймовірного напрямку здійснення противником наступальних дій. Не забезпечив одночасного несення бойового чергування на позиціях відділень на лінії зіткнення не менше 10 військовослужбовців. Не володів інформацією про справжній стан справ в підпорядкованих підрозділах. Не організував своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб наказу командира механізованої роти НОМЕР_1 окремого спеціалізованого батальйону на оборонний бій.

Неправомірні дії тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону лейтенанта ОСОБА_2 сталися внаслідок неналежно виконання своїх службових обов`язків в умовах ведення бойових дій, визначені посадовими обов`язками відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, частина I (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.12.2016 №605 в частині, що стосується успішного виконання ротою бойових завдань, що призвело до втрати позиції відділення «Калуш», позиції відділення «Овруч», позиції відділення «Умань», позиції відділення «Абрикос», позиції відділення «Кавун», позиції відділення «Ківі», вогневої позиції « ОСОБА_4 », вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_5 », вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_6 », вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_7 », вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_8 », вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_9 », спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_10 », спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_11 ».

Зазначені дії призвели до скоєння дисциплінарного правопорушення лейтенантом ОСОБА_2 , а саме: неналежного виконання службових обов`язків.

Своїми діями тимчасово виконуючий обв`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону лейтенант ОСОБА_2 порушив вимоги таких нормативно правових актів: абзаців 2, 3, 4, 5, 10 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якими визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених зобов`язаннями міжнародними України покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою внучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки. визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; статті 18 частини ІІ Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, відповідно до якої на підставі аналізу даних розвідки командир роти повинен своєчасно встановити підготовку противника до наступу, початок його висування та розгортання, доповісти про це старшому командиру, привести підпорядковані підрозділи у повну готовність до ведення оборонного бою і уточнити їм завдання; додатку 1.1 частини ІІ Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, відповідно до якого командир роти особисто відповідає за бойову готовність підрозділів роти, прийняті ним рішення, правильне застосування підлеглих підрозділів та за успішне виконання роти поставлених завдань; пункту 2.4 підпункту 28 Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, частина ІІ (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.12.2016 №605 в частині відходу роти здійснюється з метою виводу підрозділів з-під ударів переважаючих сил противника, зайняття більш вигідного положення для подальших дій або вивільнення частини сил для використання на інших напрямках. Він проводиться тільки за наказом (з дозволу) старшого командира.

За результатами службового розслідування Дисциплінарною комісією складено акт службового розслідування /арк.спр.10-19/, відповідно до якого запропоновано командиру ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за порушення вимог:

«- абзаців 2, 3, 4, 5, 10 статті 11, статті 16, частини 1 статті 101, статті 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 23, пункту 1.1 додатку 1, пункту 2.4 підпункту 28 Бойового Статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, частина II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30 грудня 2016 року №605 в частині відходу роти здійснюється з метою виводу підрозділів з-під ударів переважаючих сил противника, зайняття більш вигідного положення для подальших дій або вивільнення частини сил для використання на інших напрямках. Він проводиться тільки за наказом (з дозволу) старшого командира. Згідно пункту 1.1 додатку 1 до Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних сил України, частина ІІ (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 30 грудня 2016 року №605 внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків в умовах ведення бойових дій в частині, що стосується успішного виконання ротою бойових завдань, морально-психологічного стану, стану військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), незабезпечення бойової готовості підрозділів роти, що призвело до втрати позиції відділення "Калуш", позиції відділення "Овруч", позиції відділення "Умань", позиції відділення "Абрикос", позиції відділення "Кавун", позиції відділення "Ківі", вогневої позиції " ІНФОРМАЦІЯ_12 ", вогневої позиції " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", вогневої позиції " ІНФОРМАЦІЯ_12 ", вогневої позиції " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", вогневої позиції " ІНФОРМАЦІЯ_8 ", вогневої позицій " ІНФОРМАЦІЯ_9 ", спостережного посту " ІНФОРМАЦІЯ_10 ", спостережного посту " ІНФОРМАЦІЯ_11 ", тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 механізованої роти НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону лейтенанта ОСОБА_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту "б" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та накласти дисциплінарне стягнення "сувору догана"».

Вважаючи пункт 4 наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.02.2024 №128дск «Про результати службового розслідування» необґрунтованим та протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є дотримання процедури та обґрунтованість накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани на позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут №548-ХІV).

Статтею 3 Статуту №548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення ( стаття 27 Статуту №548-ХІV).

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до вимог статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (стаття 5 Дисциплінарного статуту).

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 56 Дисциплінарного статуту визначено, що Командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

Положеннями статей 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною 2 статті 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Вимогами пункту 1 розділу ІІ Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Суд зазначає, що військово-дисциплінарний проступок як винне, протиправне діяння (або бездіяльність), полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовослужбовцем покладених на нього військово-дисциплінарним законодавством та службовими/посадовими обов`язками вимог дисциплінарного характеру, яке посягає на порядок у сфері відносини військової служби, військово-службового управління, і за яке, у разі його скоєння, на порушника може бути накладене дисциплінарне стягнення.

Ознаками військово-дисциплінарного проступку є:

1) наявність спеціального суб`єкта;

2) наявність вини особи, що його скоїла;

3) об`єктивація у дії чи бездіяльності;

4) протиправність;

5) суспільна шкідливість;

6) настання відповідальності у формі дисциплінарного стягнення.

Суб`єктивну сторону військово-дисциплінарного проступку складає вина, виражена у формі умислу чи необережності. Загальним об`єктом військово-дисциплінарного проступку є правовідносини, пов`язані з реалізацією військовослужбовцем обов`язку щодо оборони України, її захисту; родовим правовідносини, що складають сутність військової дисципліни, військового правопорядку, громадського порядку; безпосереднім визначені законодавством та посадою обов`язки військовослужбовця.

Об`єктивну сторону військово-дисциплінарного проступку складають: а) протиправна поведінка суб`єкта; б) шкідливі наслідки діяння; в) причинно-наслідковий зв`язок між ними.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З оскарженого наказу суд встановив, що службове розслідування проведено з метою уточнення причин і умов, що призвели до втрати особовим складом НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону займаних позицій батальйонного району оборони, а також встановлення ступеня вини посадових осіб НОМЕР_3 окремої механізованої бригади та НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення /арк.спр.10/.

З аналізу змісту «Акту службового розслідування» та витягу з наказу командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.02.2024 №128/дск /арк.спр.10-19, 82-91/, суд з`ясував, що висновок який міститься в пункті 4 наказу про причинно-наслідковий зв`язок між втратою позицій та неналежним виконанням позивачем своїх службових обов`язків в умовах ведення бойових дій, не відповідає фактичним обставинам.

Зокрема, приймаючи оскаржене рішення відповідач залишив поза увагою та жодним чином не спростував, викладені в Акті службового розслідування фактичні обставини щодо втрат серед особового складу, станом на 09.02.2024, руйнування оборонних та фортифікаційних споруд, внаслідок артилерійських обстрілів, застосування противником fvp-дронів та скидів із БпЛА, що не дозволяло виконати вимогу про виставлення на кожній позиції відділення необхідну для оборонних дій кількість військовослужбовців та одночасно забезпечити формування резерву. Про вказані обставини командиром НОМЕР_1 окремого спеціального батальйону доповідалось позатерміновими бойовими донесеннями від 01.01.2024 №05 та від 05.01.2024 №39.

Зокрема, не взято до уваги пояснення т.в.о. командира 2 мр 214 оСпб лейтенанта ОСОБА_2 про проведені ним заходи, інструктажі перед штурмами противника, про втрати особового складу, руйнування оборонних позицій та чисельну перевагу противника /арк.спр.83-84/.

Також, залишено поза увагою фактична перевага противника у засобах вогневого ураження, живій силі та погодні умови, про що зазначалось командиром 1 мр 214 оСпб, тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 мр 214 оСпб та командиром 214 оСпб.

Таким чином, актом службового розслідування не встановлено об`єктивних ознак правопорушення та жодним чином не доведено як вини позивача у втраті займаних позицій батальйонного району оборони, що є обов`язковою ознакою військово-дисциплінарного проступку, так і не доведено причинно-наслідково зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача та наслідками, що настали. З огляду на це, притягнення позивача до відповідальності здійснено необґрунтовано та протиправно.

Водночас обґрунтування протиправності наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача тим, що у наказі зазначено пункт «б», що не відповідає застосованому виду стягнення, зазначеному прописом «сувора догана» суд до уваги не бере. Адже відповідач у відзиві зазначив, що мала місце описка, оскільки застосованому до позивача стягненню «сувора догана» відповідає пункт «в» цієї ж статті. Крім того, згідно з аркушем доведення витягу з наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.02.2024 №128/дск «Про результати службового розслідування», підписаним позивачем 01.03.2024, зміст наказу йому доведений і зрозумілий.

Щодо інших покликань представників сторін суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України та частини 1 статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З врахуванням підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не є необхідним надавати детальну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність рішення відповідача про притягнення позивача до відповідальності. Отже, позов слід задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову в силу вимог пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.02.2024 №128/дск «Про результати службового розслідування».

3. Судовий збір зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2025.

Суддя Кравців Олег Романович