Справа № 400/11679/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 р. № 400/11679/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення, оформлене листом від 09.12.2024 №17423-16067/А-02/8-1400/24, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-відповідач), в якій просить:

«Визнати протиправними дії відповідача з дискримінації позивача за ознакою місця проживання та обмеження права позивача на проведення масових поточних перерахунків та індексації пенсії за вислугу років, із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на рівних з іншими пенсіонерами, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262- XII .

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 09.12.2024р. № 17423-16067/А-02/8-1400/24, про відмову у підтвердженні права позивача на проведення масових поточних перерахунків та індексації пенсії за вислугу років, із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на рівних з іншими пенсіонерами умовах, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. № 2262- XII .

Зобов`язати відповідача підтвердити окремим рішенням / розпорядженням по установі право позивача на проведення на загальних підставах масових поточних перерахунків та індексації пенсії за вислугу років, із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України , на рівних з іншими пенсіонерами умовах, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. № 2262- XII ; утриматися (п. 3 частини 1 ст. 5 КАС України) від вчинення дій з дискримінації позивача за ознакою місця проживання, обмеження права позивача на проведення масових поточних перерахунків та індексації пенсії за вислугу років, із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на рівних з іншими пенсіонерами умовах, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. № 2262- XII .

Відповідно до ч. 6 ст. 245, ст. 382 КАС України зобов`язати відповідача у 14-денний строк подати до суду звіт про виконання судового рішення».

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, за його словами, рішенням відповідача від 09.12.2024 № 17423-16067/А/02/8-1400/24 обмежено право позивача на нарахування та отримання пенсії за вислугу років на рівних з іншими пенсіонерами умовах, а саме: позивачеві відмовлено на проведення на загальних підставах поточних масових перерахунків пенсії за вислугу років, із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що у позовній заяві, крім формального посилання на порушення принципу недискримінації, не міститься жодних критеріїв, які б дозволили оцінити обґрунтованість, достатність чи помилковість доводів позивача стосовно наявності по відношенню до нього дискримінації. Також відповідач зазначає, що факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою (постанова Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 127/4952/17).

Підсумовуючи, відповідач дійшов висновку, що пенсійна виплата позивача перераховувалась відповідно до рішень суду, які наявні у пенсійній справі позивача. Рішеннями суду на Головне управління жодних зобов`язань щодо проведення подальших перерахунків із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, не покладалось.

У зв`язку з тим, що від учасників справи не надходило заяв про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ).

Розмір пенсії позивача, відповідач визначив на підставі на рішень Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2018 у справі № 814/1030/18, від 30.06.2020 у справі № 400/1715/20, постанов П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 400/1715/20, від 28.04.2022 у справі № 400/7936/21, від 28.07.2022 у справі № 400/2670/22, від 04.08.2023 у справі № 400/3566/23, рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі № 320/12209/24.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсійна виплата позивача розрахована відповідно до вимог чинного законодавства з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», постанови Кабінету Міністрів України Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» від 23.02.2024 № 185 та з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб. Розмір пенсійної позивача виплати з 01.12.2024 складає 10 685,39 грн.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статтею 1 Закону України від 06.09.2012 № 5207-VI "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" (далі - Закон № 5207), дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Згідно зі статтею 5 Закону № 5207, формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск.

Пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Аналізуючи наведені норми, підлягають з`ясуванню наступні критерії наявності/відсутності дискримінації: за якою саме ознакою позивач зазнає обмежень; з якою особою чи групою осіб порівнює себе позивач; що, на думку Позивача, є аналогічною ситуацією.

Як вбачається із змісту позовної заяви, вона не містить жодних критеріїв чи характеристик, які б дозволили оцінити обґрунтованість, достатність чи помилковість доводів позивача стосовно наявності по відношенню до нього дискримінації.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.05.2018 у справі № 800/191/17 зазначено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, з метою з`ясування обставин існування дискримінації у конкретній ситуації застосовується триступеневий тест: по-перше, виявлення двох категорій осіб, які є порівнюваними та відмінними, оскільки відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дискримінація передбачає належність людини до певної групи; по-друге, встановлення, чи дійсно члени цих двох груп оцінюються по-різному; і, по-третє, якщо так, то чи для цього є об`єктивні, обґрунтовані підстави.

Отже, факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою (постанова Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 127/4952/17).

Відповідно до статті 11 Закону № 2262-ХІІ, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Умови призначення пенсії та формула розрахунку пенсійних виплат наведені, зокрема, у статтях 12, 43, 48 Закону № 2262 - ХІІ і застосовуються до всіх, хто набув право на призначення пенсії за вислугу років. Розмір пенсії кожного пенсіонера, обчислений відповідно до Закону № 2262, визначається індивідуально з урахуванням набутого особою вислуги років та отриманого ним заробітку.

Розмір пенсії позивача обчислено відповідно до Закону № 2262. Будь-яких обґрунтувань щодо неправильного застосування положень законодавства при визначенні розміру пенсії, проведенні перерахунків відповідного до чинного законодавства позивач не наводить.

Суд вказує на те, що порушення принципу рівності може бути встановлено у випадку наявності достатніх фактичних даних, які прямо вказують, що є конкретні несприятливі наслідки, які створює для захищеної групи/особи нейтральне, на перший погляд, правило, критерій чи практика.

Разом з тим, в позовній заяві не наведено аргументів, що можуть безпосередньо свідчити про непропорційно негативний вплив відповідача у пенсійне забезпечення саме позивача.

Тобто, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформлене листом від 09.12.2024 № 17423-16067/А/02/8-1400/24.

Суд зауважує, що лист відповідача від 09.12.2024 № 17423-16067/А/02/8-1400/24 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, цим листом відповідач надав інформацію про результати раніше проведенних перерахунків пенсії позивача.

Отже, отримання позивачем листа, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не є доказом порушення його прав.

В цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо зобов`язання відповідача підтвердити окремим рішенням / розпорядженням по установі право позивача на проведення на загальних підставах масових поточних перерахунків та індексації пенсії за вислугу років, із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, суд зазначає наступне. Відповідне право встановлено законом, і його реалізація не залежить від прийняття відповідачем окремого рішення. Крім того, нормами Закону № 2262-ХІІ подібний обов`язок на органи Пенсійного фонду України не покладено.

Отже, у задоволенні позовної заяви належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Судовий контроль у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не встановлюється.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код: 13844159) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна