Справа № 320/27688/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пухівський вентиляційний завод» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пухівський вентиляційний завод» до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пухівський вентиляційний завод» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2023 № 7022/07-09.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Хмельницька ТПП виданим Сертифікатом засвідчила факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для позивача, а саме, військову агресію російської федерації проти України, що стала підставою для введення воєнного стану в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та фактичну неможливість доставки та передачі обладнання закупленого ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» в італійської компанії «Refrion S.R.L.» для замовника ТОВ «Центр комерційних площ» у зв`язку із зупиненням останнім будівельних робіт, призупиненням закупівель та постачання обладнання і будівельних матеріалів, проведенням консервації об`єкта на час дії воєнного стану за адресою: м. Київ, провулок Р. Лужевського 3, що унеможливило виконання позивачем умов зовнішньо-економічного контракту від 15.02.2018 № 15022018-1-PR з нерезидентом «Refrion S.R.L.» (Італія) в період форс-мажорних обставин з 24.02.2022, які тривають станом на день видачі сертифіката, а саме, в термін до 10.08.2022 та до 22.12.2022. Позивач вважає, що з урахуванням положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції», Сертифікату № 6800-23-1690 від 07.04.2023, порушення граничних строків валютних розрахунків відносно імпорту товарів за додатком № 9 від 05.08.2021 відсутнє. Крім того, наголошено на тому, що станом на 23.02.2022 позивач, італійська компанія «Refrion S.R.L.» та ТОВ «Центр комерційних площ» належним чином виконували свої зобов`язання за вищевказаними договорами і замовлена до імпорту продукція планувалась до відвантаження на користь позивача і подальшої поставки на користь ТОВ «Центр комерційних площ», водночас, у подальшому, позивач не зміг виконати своє зобов`язання з отримання імпортної продукції в установлений законодавством строк, та виконав таке зобов`язання лише в період з 01.05.2023 по 04.07.2023 внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), адже 07.03.2022 ТОВ «Центр комерційних площ», наказом № 15 від 07.03.2022 «Про призупинення будівництва», було призупинено будівництво соціально-громадського комплексу за адресою: м. Київ, провулок Лужевського Руслана, 3, призупинено закупівлю та постачання обладнання і будівельних матеріалів, законсервовано об`єкт будівництва. За змістом наказу, поновлення будівництва можливе після скасування воєнного стану. 22.03.2023 ТОВ «Центр комерційних площ» повідомило позивача листом № 22032023 про неможливість наразі влаштувати на об`єкті будівництва обладнання, замовлене в рамках в рамках договору поставки № 03082021/03 від 03.08.2021, з проханням відтермінування поставки такого обладнання до закінчення форс-мажорних обставин та відновлення будівельних робіт на об`єкті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову та вказав, що перевіркою було встановлено, що позивачем було порушено граничні строки розрахунків за імпортним контрактом від 15.02.2018 № 15022018-1-PR з нерезидентом Refrion S.R.L. При цьому, щодо посилання позивача на форс-мажорні обставини, а саме, на наявність у нього сертифікату Хмельницької торгово-промислової палати України від 07.04.2023 № 6800-23-1690, як на підставу зупинення перебігу строків розрахунків за операціями та зупинення нарахування пені, податковий орган вважає, що між зупиненням ТОВ «Центр комерційних площ» будівельних робіт, закупівель, постачання обладнання і будівельних матеріалів, проведенням консервації об`єкта у м. Києві на час дії воєнного стану та неможливістю доставки та передачі обладнання, закупленого ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» в італійської компанії Refrion S.R.L. для ТОВ «Центр комерційних площ» відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, зазначений сертифікат не містить інформацію щодо неможливості завершення окремих операцій з імпорту товарів по зовнішньоекономічному контракту.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що доводи податкового органу про порушення платником податків граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 15.02.2018 №15022018-1-PR не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошує на існуванні форм-мажорних обставин.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області № 407-п від 14.03.2023 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій за зовнішньоекономічним контрактом від 15.02.2018 №15022018-1-PR за період з 15.02.2018 до 20.03.2023.

За результатами проведення зазначеної перевірки ТОВ «Пухівський вентиляційний завод», податковим органом складено акт перевірки № 4798/10-36-07-09-04/35124850 від 27.03.2023 та встановлено порушення ч. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» в частині порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за операціями ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» з імпорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 15.02.2018 №15022018-1- PR.

Не погоджуючись з актом перевірки, позивач 08.04.2023 надав свої заперечення.

Головне управління ДПС у Київській області за наслідками розгляду заперечень позивача, подані заперечення залишило без задоволення, а акт ГУ ДПС у Київській області від 27.03.2023 № 4798/10-36-07-09-04/35124850 без змін.

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № 7022/07-09 від 05.05.2023, яким визначено суму пені за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 2 432 583,45 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач направив 17.05.2023 до ДПС України відповідну скаргу в якій виклав свої заперечення та надав копію Сертифіката №6800-23-1690 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий Хмельницькою торгово-промисловою палатою від 07.04.2023 № 22-01/333.

18.07.2023 на адресу товариства надійшло рішення 11.07.2023 про результати розгляду скарги, яким у задоволенні скарги позивача було відмовлено.

Позивач вважає, що не здійснило порушення строків розрахунків за контрактом і у контролюючого органу немає підстав для нарахування пені за порушення строків розрахунків за валютним контрактом, тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено граничні строки розрахунків за імпортним контрактом від 15.02.2018 №15022018-1-PR, а нарахована пеня за податковим повідомленням-рішенням від 05.05.2023 №7022/07-09, є законною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно змісту ст. 62 ПК України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до змісту п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За нормами п. п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про валюту і валютні операції» № 2473, Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 та Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», НБУ має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно з нормами ч. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у разі встановлення НБУ граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше, встановленого НБУ граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Згідно п. 21 Розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

За ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Згідно з ч. 8 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону, є НБУ та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами з валютного законодавства.

Згідно з п. п. 2 п. 6 Інструкції № 7 банк здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах З, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією

Відповідно до п. п. 2 п. 7 Інструкції № 7 банк розпочинає відлік встановлених Національним банком граничних строків розрахунків зокрема: з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів. Банк для здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів самостійно визначає систему заходів (уключаючи фіксацію цих операцій з дотриманням принципів актуальності, достовірності та інформативності) (п. 8 Інструкції).

Згідно із п. п. 3 п. 9 Інструкції № 7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, зокрема: у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу ІМ- 40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-51 «Переробка на митній території», ІМ-72 «Безмитна торгівля», ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД).

За змістом ч. 2 та 7 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції», валютний нагляд здійснюється агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу. Банки як уповноважені установи - агенти валютного нагляду під час проведення ними валютних операцій здійснюють безпосередній нагляд за виконанням вимог валютного законодавства резидентами (крім інших уповноважених установ) та нерезидентами, що здійснюють валютні операції через ці уповноважені установи.

Відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про валюту та валютні операції», у разі виявлення агентом валютного нагляду порушення суб`єктом валютної операції валютного законодавства агент валютного нагляду запобігає проведенню такої валютної операції та інформує про таку валютну операцію орган валютного нагляду у порядку, встановленому НБУ.

Банк надає НБУ інформацію про виявлені факти ненадходження, в установлені НБУ граничні строки розрахунків валютних цінностей (п. п. 1 п. 25 Інструкції № 7).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» було укладено контракт від 15.02.2018 № 15022018-1-PR з нерезидентом Refrion S.R.L. (Італія) щодо поставки і оплати теплообмінників, сухих градирень, виносних конденсаторів, аксесуарів і запасних частин згідно специфікацій до контракту у термін до 10.08.2022 та у термін до 22.12.2022. Загальна сума контракту становить 600 000,00 євро +/- 5%. Умови платежу - оплата за товар відбувається в євро шляхом переводу безготівкових грошових коштів покупцем на валютний рахунок продавця. Оплата відбувається наступним способом: 100% оплата замовленої партії товару до відвантаження. Умови поставки - EXW-склад відправника (згідно Інкотермс-2010) або згідно додатку на кожну поставку.

Станом на початок перевіряємого періоду (15.02.2018), заборгованість за контрактом відсутня.

При цьому, під час перевірки встановлено, що позивачем було перераховано кошти нерезиденту Refrion S.R.L. у загальному розмірі 460 053,58 євро.

Так, нерезидентом Refrion S.R.L. поставлено товар ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» на суму 196 452,58 євро, у тому числі з порушенням граничних термінів у сумі 48 021,76 євро, та не отримано товар у сумі 263 601,00 євро, у тому числі з порушенням граничних строків у сумі 249 706,13 євро.

Станом на 20.03.2023, за даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» по контракту з Refrion S.R.L., обліковується дебіторська заборгованість у сумі 263 601 євро. Граничні терміни поставки імпортного товару порушено.

Так, товар на суму 48021,76 євро (платіжний документ від 11.08.2021 на суму 79 080,30 євро, граничний термін надходження товару - 10.08.2022) надійшов 12.08.2022 (митна декларація від 12.08.2022 № 100330/2022/442127) з порушенням граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, на 2 дні (з 11.08.2022 до 12.08.2022).

Товар на суму 14 504,95 євро (платіжний документ від 21.12.2021 на суму 14 504,95 євро, граничний термін надходження товару - 20.12.2022) не надійшов станом на 20.03.2023, що є порушенням граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, на 90 днів (з 21.12.2022 до 20.03.2022).

Товар на суму 184 520,70 євро (платіжний документ від 23.12.2021 на суму 184 520,70 євро, граничний термін надходження товару - 22.12.2022) не надійшов станом на 20.03.2023, що є порушенням граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, на 88 днів (з 23.12.2022 до 20.03.2022).

Товар на суму 16 835,59 євро (платіжний документ від 19.01.2022 на суму 16 835,59 євро, граничний термін надходження товару - 18.01.2023) не надійшов станом на 20.03.2023, що є порушенням граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, на 61 день (з 19.01.2023 до 20.03.2022).

Товар на суму 33 844,89 євро (платіжний документ від 21.07.2022 на суму 33 844,89 євро, граничний строк надходження товару - 16.01.2023) не надійшов станом на 20.03.2023, що є порушенням граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, на 63 дні (з 17.01.2023 до 20.03.2022).

Таким чином, з наведеного слідує, що позивачем було порушено граничні строки розрахунків за імпортним контрактом від 15.02.2018 № 15022018-1-PR з нерезидентом Refrion S.R.L., що відображено у акті перевірки та його висновках.

У даному випадку, слід також звернути увагу на те, що між ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» та ТОВ «Центр комерційних площ» укладено договір поставки № 03082021/03 від 03.08.2021, предметом якого є передача у власність у встановлені строки товару відповідно до додатків та специфікацій до даного договору, тобто, товар, який придбавався позивачем у нерезидента Refrion S.R.L. повинен був бути поставлений ТОВ «Центр комерційних площ».

У свою чергу, позивач зазначає, що Хмельницька ТПП виданим Сертифікатом засвідчила факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для позивача, а саме, військову агресію російської федерації проти України, а саме, фактичну неможливість доставки та передачі обладнання закупленого ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» в італійської компанії «Refrion S.R.L.» для замовника ТОВ «Центр комерційних площ», у зв`язку із зупиненням останнім будівельних робіт, призупиненням закупівель та постачання обладнання і будівельних матеріалів, проведенням консервації об`єкта на час дії воєнного стану за адресою: м. Київ, провулок Р. Лужевського 3, що унеможливило виконання позивачем умов зовнішньо-економічного контракту від 15.02.2018 № 15022018-1-PR з нерезидентом «Refrion S.R.L.» (Італія).

Відтак, як на підставу для звільнення від відповідальності - зупинення перебігу строків розрахунків за операціями та зупинення нарахування пені, позивач посилається на наявність у нього сертифікату Хмельницької торгово-промислової палати України від 07.04.2023 № 6800-23-1690.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені НБУ, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у разі, якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Згідно з абз. 2 ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», зі змінами та доповненнями, підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

За положеннями абз. 1 ч. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

Позивачем було додано копію сертифіката № 6800-23-1690 від 07.04.2023 на підтвердження неможливості прийняти товар від нерезидента за договором через наявність форс-мажорних обставин, зокрема, зупинення діяльності та консервацію об`єкта будівництва суб`єкта господарювання, на користь якого позивач здійснював зовнішньоекономічну діяльність.

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

У постанові від 21 липня 2021 року (справа №912/3323/20) Верховний Суд виснував, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

За визначенням, наведеним у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», законодавець до форс-мажорних обставин відніс, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває і досі.

Отже, враховуючи визначення, наведене у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», суд апеляційної інстанції погоджується із доводом позивача, що введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22).

Верховний Суд також неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі №917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Аналогічні за змістом висновки висловлювались Верховним Судом і в постановах від 21 вересня 2022 року у справі №911/589/21, від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, шо саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Позивач посилається на лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 та отриманий вже після податкової перевірки сертифікат Хмельницької торгово-промислової палати України від 07.04.2023 № 6800-23-1690, вважаючи, що ці документи мали б оцінюватись як довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) у розумінні частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII.

Також апелянт звертає увагу на відповідь Пухівського старостинського округу Зазимської сільської ради Броварського району №78/11/4-34 від 09.12.2024, в якій зазначено, що відповідно до інформації, наданої добровольчим формуванням Зазимської територіальної громади №1, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та ймовірністю вторгнення ворога було частково заміновано територію Зазимської сільської територіальної громади, в тому числі територію колишнього господарчого двору за адресою с. Пухівка, вул. Соборна, 63 що в свою чергу перешкоджало виконанню заводом своєї господарської діяльності. Період замінування з лютого по червень 2022 року.

Суд апеляційної інстанції враховує наступне визначення, наведене у підпункті 3.3 пункту 3 Регламенту ТПП: «Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом».

Отже, належним документом, що може посвідчувати настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у розумінні приписів частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII слід вважати саме сертифікат (довідку), виданий ТПП України або регіональною ТПП.

ТПП України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану і це є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Цей лист адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

Питання прийнятності листа ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 як єдиного доказу, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), вже було предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постановах від 07 червня 2023 року (справи №912/750/22, №906/540/22), від 15 червня 2023 року (справа №910/8580/22), від 29 червня 2023 року (справа №922/999/22), від 28 серпня 2023 року (справа №910/6234/22) Верховний Суд сформулював позицію, яка, якщо її узагальнити, полягає в наступному. Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є ні сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», ні документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини, а також не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Підстави вважати на підставі вказаного листа, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів, відсутні, тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Таким чином, лист ТПП від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є у розумінні чинного законодавства сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), на що правильно вказав суд першої інстанції.

Разом із тим, ТПП України 25 лютого 2022 року прийнято розпорядження №3 «Про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України», пунктом 2 якого установлено, що тимчасово, на період дії воєнного стану на території України до припинення або скасування воєнного стану на території України, уповноважені регіональні торгово-промислові палати (зокрема, Хмельницька ТПП) мають право за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, в тому числі передбачених пунктом 4.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин, який затверджено Рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року за №44 (5), із змінами та доповненнями.

Таким чином, ТПП України з 25 лютого 2022 року уповноважила відповідні, визначені у переліку, регіональні ТПП, серед яких вказана і Хмельницька ТПП, на засвідчення усіх питань, що належать до компетенції ТПП України. Отже, сертифікат Хмельницької ТПП від 07.04.2023 № 6800-23-1690 може розглядатись як такий, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за Контрактом від 15.02.2018 № 15022018-1-PR, але у сукупності з іншими належними доказами, що можуть це підтвердити. Та обставина, що вказаний сертифікат виданий після прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, не впливає на встановлені у ньому обставини, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривали з 24 лютого 2022 року по 07 квітня 2023 року.

У цій справі позивач, обґрунтовуючи підстави для зупинення перебігу строків розрахунків за операціями з імпорту товарів, посилався, окрім листа ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 та сертифікату, виданого Хмельницького ТПП, також на сукупність інших доводів і доказів, наданих на підтвердження факту настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які перешкодили належному виконанню вимог Закону №2473-VIII, зокрема відповідь Пухівського старостинського округу Зазимської сільської ради Броварського району №78/11/4-34 від 09.12.2024.

На переконання суду апеляційної інстанції, обставини введення в Україні воєнного стану безпосередньо вплинули на можливість своєчасного виконання контрагентом позивача взятих на себе зобов`язань, що, як наслідок призвело до порушення термінів розрахунків за зовнішньоекономічними договорами.

На переконання суду апеляційної інстанції, доцільним є врахування таких обставин при вирішенні питання, чи дійсно форс-мажорна обставина (обставина непереборної сили) (у спірному випадку - це введення в Україні воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації) вплинула на можливість виконання зобов`язань платником податків.

Врахувавши сертифікат Хмельницької ТПП та інші доводи і докази, приведені позивачем, як то: призупинення постачання обладнання на територію, на якій проводились військові дії, призупинення робіт замовником вентиляційного обладнання на будівельному об`єкті, неможливість тривалого зберігання вентиляційного обладнання в демонтованому стані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною, яка напряму вплинула на можливість виконання ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» вимог валютного законодавства у періоді, що перевірявся, а саме на виконання зобов`язань щодо поставки товарів за Контрактом від 15.02.2018 №15022018-1-PR у встановлені законом граничні строки.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку необхідним є дослідження саме сукупності доводів і доказів, якими заінтересована особа обґрунтовує вплив форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на можливість виконання нею, зокрема, вимог валютного законодавства.

У розглядуваному випадку та обставина, що сертифікат Хмельницької ТПП не був наданий до перевірки, не змінює того факту, що порушення граничних строків розрахунків за операціями ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» з імпорту обладнання відбулось внаслідок настання обставин непереборної сили, які об`єктивно існували і на які під час перевірки позивача посилався та які в подальшому були підтверджені зазначеним сертифікатом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 №520/6236/23.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.05.2023 № 7022/07-09 є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для позивача та фактичну неможливість доставки та передачі обладнання закупленого ТОВ «Пухівський вентиляційний завод» в італійської компанії «Refrion S.R.L.» для замовника ТОВ «Центр комерційних площ».

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пухівський вентиляційний завод» - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пухівський вентиляційний завод» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.05.2023 №7022/07-09.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пухівський вентиляційний завод» (07400, Київська обл., Броварський р-н, с .Пухівка, вул. Соборна, 63 Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 67100 (шістдесят сім тисяч сто) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна