Справа № 640/28352/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у місті Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у місті Києві звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило: стягнути з ФОП ОСОБА_1 рахунків у банках, що обслуговують платника, на користь Управління податковий борг у сумі 4 223 845,13 грн, з якого: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 147 582,11 грн, у тому числі пеня у розмірі 569 447,11 грн; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 1 916 551,38 грн, з яких пеня у розмірі 492 276,63 грн; військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 159 711,64 грн, в тому числі пеня у розмірі 41 022,08 грн.

ФОП ОСОБА_1 подав зустрічний позов, у якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 19.10.2018 №, №, №, №, рішення Головного управління ДПС у місті Києві про застосування штрафних санкцій від 19.10.2018 №, №, вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 19.10.2018 №Ф-322 про сплату боргу (недоїмки), податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 22.05.2020 №41282-10.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 18.01.2022 залишив без розгляду зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у місті Києві від 19.10.2018 №Ф-322 про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022, закрито провадження за зустрічним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.10.2018 №, №, №, №, рішень від 19.10.2018 №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022, позов Головного управління ДПС у місті Києві задоволено повністю: стягнуто з платника, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, на користь Управління податковий борг у сумі 4 223 845,13 грн, з якого: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2 147 582,11 грн, у тому числі пеня у розмірі 569 447,11 грн; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 1 916 551,38 грн, у тому числі пеня у розмірі 492 276,63 грн; військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 159 711,64 грн, у тому числі пеня у розмірі 41 022,08 грн. У задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування вимоги від 22.05.2020 №41282-10 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2024 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Приймаючи таке рішення, суд касаційної інстанції вказав про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для закриття провадження за зустрічним позовом.

Також, постановою Верховного Суду від 05.06.2024 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи таке рішення, суд касаційної інстанції вказав, що суди не встановили підстави виникнення податкового боргу у заявленій відповідачем сумі, з якого часу виник податковий борг, факт погашення чи непогашення суми податкового боргу, зазначеного у податковій вимозі, на час звернення контролюючим органом з позовом до суду, наявність підстав для прийняття оспорюваної вимоги, а також безперервність існування такого боргу з часу направлення податкових вимог, не перевірено і не надано оцінку даним облікової картки платника щодо наявності податкового боргу з урахуванням підстав його виникнення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у місті Києві відмовлено, а зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними та скасовані: податкові повідомлення-рішення від 19.10.2018 №, №, №, №; рішення про застосування штрафних санкцій від 19.10.2018 № , №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.10.2018 №Ф-322; податкову вимогу від 22.05.2020 №41282-10; стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві судовий збір у розмірі 10 510 грн.

Головне управління ДПС у місті Києві в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані ФОП ОСОБА_1 рішення та вимоги є правомірними, а тому податковий борг підлягає стягненню з платника.

ФОП ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у період з 18.09.2018 по 24.09.2018 контролюючим органом проведено документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 01.10.2018 № 3981/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 .

Згідно висновків акта перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема:

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 та підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК) - не подано податкові декларації про майновий стан та доходи за 4 квартал 2016 року та за 2017 рік;

- пункту 177.2 статті 177 ПК - занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 1 139 419,80 грн., у т.ч. за 2016 року - 301 519,80 грн, за 2017 рік - 837 900 грн;

- пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК - занижено та не сплачено військовий збір у розмірі 94 951,65 грн, у т.ч. за 2016 року - 25 126,65 грн., за 2017 рік - 69 825 грн;

- пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI - звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік та за 2017 рік подані не за встановленою формою;

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI - не нараховано і не сплачено єдиний внесок у сумі 116 666 грн, у т.ч. за 2016 рік - 23 485 грн, за 2017 рік - 93 181 грн;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, пункту 183.4 пункту 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, абзацу «е» підпункту 197.1.5 пункту 197.1 статті 197, пункту 200.1 статті 200 ПК - не нараховано і не сплачено до бюджету ПДВ: за 2016 рік у сумі 331 508 грн, у т.ч.: жовтень 2016 року - 181 465 грн.; листопад 2016 року - 72 862 грн; грудень 2016 року - 77 181 грн; за 2017 рік у сумі 931 000 грн, у т.ч.: січень 2017 року - 36 550 грн; лютий 2017 року - 96 508 грн; березень 2017 року - 154 378 грн; квітень 2017 року - 0 грн; травень 2017 року - 143 318 грн; червень 2017 року - 113 208 грн; липень 2017 року - 43729 грн; серпень 2017 року - 126 676 грн; вересень 2017 року - 97 287 грн; жовтень 2017 року - 34 534 грн; листопад 2017 року - 65 118 грн; грудень 2017 року - 19 692 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 1 578 135 грн (у т.ч.: 1 262 508 грн - основний платіж, 315 627 грн - штрафні санкції);

- податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за податку на доходи фізичних осіб у розмірі 340 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору на 118 689,56 грн (у т.ч.: 94 951,65 грн - основний платіж, 23 737,91 грн - штрафні санкції);

- податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1 424 274,75 грн (у т.ч: 1 139 419,80 грн - основний платіж, 284 854,95 грн - штрафні санкції);

- рішення від 19.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким до позивача застосовано штраф у розмірі 340 грн;

- рішення від 19.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 14 015,10 грн;

- вимога від 19.10.2018 № Ф-322 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 116 666 грн.

Також, 22.05.2020 ГУ ДПС сформовано податкову вимогу № 41282-10 (вручена відповідачу засобами поштового зв`язку 03.08.2020), яка містить відомості щодо наявності у підприємця на вказану дату податкового боргу за кодами класифікації 11011001 (військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) на суму 158 649,14 грн, 11010500 (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) на суму 1 904 129,73 грн, 14010100 (податок на додану вартість) на суму 2 135 368,42 грн на загальну суму 4 198 147,29 грн.

Оскільки платником не були сплачені суми наведених зобов`язань, контролюючий орган звернувся до суду із позовом про їх стягнення.

Водночас, вважаючи протиправними рішення про донарахування податкових зобов`язань, ФОП ОСОБА_1 подав зустрічний позов.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 безперервно з моменту реєстрації підприємницької діяльності перебуває на спрощеній системі оподаткування та звітності, як платник єдиного податку третьої групи, а контролюючий орган у свою чергу у спосіб та у порядку, встановлені законом не здійснив владних управлінських функцій при встановленні обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, у зв`язку із чим в силу положень п. 297.1. статті 297 Податкового кодексу України позивач за зустрічним позовом звільнений від сплати податків, зборів, інших платежів, визначених в оскаржуваних рішеннях контролюючого органу і не підпадає під відповідальність за порушення констатованих відповідачем норм Податкового кодексу України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (далі - ПК) податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.2 цієї ж статті ПК податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. В силу пункту 36.3 статті 36 ПК податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) , та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК).

У розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, набуває статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 ПК контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відтак, контролюючий орган вправі звертатися до адміністративного суду із позовом про стягнення податкового боргу платників податків.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК).

Відтак, право на стягнення коштів платника податку, а відтак і право на звернення із відповідним позовом, виникає у контролюючого органу після спливу 30 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, звертаючись до суду із позовом контролюючий орган вказав, що платником не були сплачені суми податкового боргу, що виникли на підставі податкових повідомлень-рішень від 19.10.2018 №, від 19.10.2018 №, від 19.10.2018 №.

Натомість, звертаючись до суду із зустрічним позовом, позивач вказав на протиправності вказаних податкових повідомлень-рішень, а також і інших рішень контролюючого органу, що прийняті за результатами тієї ж податкової перевірки.

Відтак, для правильного вирішення даного спору, першочергово належить перевірити обґрунтованість зустрічного позову, вимоги якого безпосередньо впливають на можливість розгляду первинного позову.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

До третьої групи платників єдиного податку згідно підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК належать фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5 000 000 гривень.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу .

Згідно з пунктом 3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Згідно з абзацом першим пункту 299.11 статті 299 ПК у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

При цьому, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 19.06.2020 у справі №2040/6313/18, від 21.01.2021 у справі № 808/4202/17.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що навідміну від абзацу другого пункту 299.11 статті 299 ПК, який застосовується лише щодо платників єдиного податку четвертої групи, положення абзацу першого цього пункту, яке є застосовним до позивача, не містить приписів про можливість донарахувань податків та зборів, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку.

Таким чином, у справі, що розглядається, можливість донарахувань позивачу податкових зобов`язань за загальною системою оподаткування, залежить від наявності прийнятого в порядку пункту 299.10 статті 299 ПК рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування.

Як вірно встановив суд першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду від 01.10.2019, яке набрало законної сили, у справі №640/21003/18 рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.11.2018 № 26-15-13-14-26/ про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку визнано протиправним та скасовано.

При цьому, у вказаній справі суд дійшов висновків про те, що відповідач жодним чином не відреагував на допущене позивачем перевищення, а позивач у подальших періодах, у тому числі 2017 рік, не допускав перевищення граничного розміру доходу, при цьому, контролюючим органом порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходу впливу до платників єдиного податку 3 групи.

Листом Державної податкової служби України від 21.08.2020 р. №26/99/6/99-0004-04-03-06 та листом Головного управління ДПС у м. Києві від 25.08.2020 р. №3058/АДВ/26-15-13-17-15 повідомлено про факт виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №640/21003/18 та включено платника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до реєстру платників єдиного податку.

За змістом підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК встановлена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Контролюючий орган, як це встановлено у судовому рішенні у справі №640/21003/18, у визначеному законом порядку не відреагував на допущене перевищення доходу, допустивши при цьому порушення необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані заходу впливу до платника.

Із цих підстав, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на недослідення судом питання перевищення платником доходу, оскільки вказані обставини вже встановлені та їм надано оцінку у справі №640/21003/18. Тому, в силу частини четвертої статті 78 КАС, ці обставини не підлягають доказуванню у справі, що розглядається.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 протягом періоду, за який йому здійснено нарахування грошових зобов`язань згідно оскаржуваних рішень контролюючого орану, перебував на спрощеній системі оподаткування, що унеможливлює здійснення оподаткування його діяльності за правилами загальної системи оподаткування. Беручи до уваги відсутність законного рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку 3 групи, то нарахування йому податкових зобов`язань та штрафних санкцій за правилами загальної системи оподаткування є неправомірним.

У зв`язку із викладеним, суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувані позивачем за зустрічним позовом рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки судом визнані протиправними та скасовані рішення, на підставі яких позивач за первісним позовом визначив суми податкового боргу, то у задоволенні вимог про їх стягнення належить відмовити.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення зустрічного позову та про відмову у задоволення первинного позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складений 05.02.2025.