Справа № 120/4904/24
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 лютого 2025 р. Справа № 120/4904/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходить військову службу в лавах Збройних Сил України. Позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», так як виникла необхідність постійного догляду за батьком дружини ОСОБА_2 та який в подальшому рішенням суду був визнаний недієздатним, а позивача призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . Однак, відповідач на час звернення позивача до суду, рапорт на звільнення не розглянув, чим порушив його права та законні інтереси.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , надіслав на адресу суду відзив, в якому не погодився з позовними вимогами, з тих підстав, що водій 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 , звернувся рапортом із клопотанням про звільнення його з військової служби у запас у зв`язку з сімейними обставинами, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»: необхідністю постійного догляду за хворою дружиною, дитиною, а також батьками дружини, чоловіка, близькими родичами, які за висновком МСЕК або ЛКК потребують постійного догляду. Даний рапорт був зареєстрований у військовій частині НОМЕР_2 06.12.2023 року №8761. Відповідно до наведеного вище, після оформлення подання та аркуша бесіди, посадовими особами військової частини НОМЕР_2 09.01.2024 року №99 було направлено на адресу військової частини НОМЕР_3 документи на звільнення військовослужбовця солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , признаний на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та проходив службу в 2 стрілецькій роті військової частини НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

06 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав командиру 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 рапорт про звільнення його з військової служби Збройних Сил України у запас у зв`язку з сімейними обставинами відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком дружини ОСОБА_2 , який потребує постійного догляду до якого додав копії необхідних документів. Зазначений рапорт був зареєстрований у військовій частині НОМЕР_2 вх. № 8761 від 06.12.2023 р.

05 січня 2024 року на підставі поданого ОСОБА_1 рапорта про звільнення, командир НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України, майор ОСОБА_3 провів бесіду з ОСОБА_1 .

Зі змісту аркушу бесіди слідує, що командуванням НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони вирішено направити документи на звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі ПП. «г» п.1 4.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком дружини ОСОБА_2 .

Листом від 10.01.2024 року № 117 військова частина НОМЕР_2 повідомила, що матеріали відносно ОСОБА_1 щодо звільнення останнього з військової служби надіслані за належністю до військової частини НОМЕР_1 для розгляду.

Однак, як зазначив у відзиві представник відповідача, в ході опрацювання зазначених документів у військовій частині НОМЕР_1 , з метою встановлення правових підстав для звільнення, відповідно до резолюції помічника командира з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , було прописано необхідність зазначити підставу для звільнення відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка буде відповідати наданому пакету документів, оскільки надані документи стосуються опіки над особою (відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)), а підстава в рапорті - про необхідність постійного догляду (відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)). Зазначена відповідь разом із наданими документами на звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з метою усунення виявлених недоліків, була направлена до військової частини НОМЕР_2 10.01.2024 року №1579/7/268, що підтверджується копією даного супровідного листа, долученого позивачем до адміністративного позову.

Поряд з тим, як зазначає представник позивача у позовній заяві на час подачі позовної заяви, відповідачем рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби не розглянутий.

Вважаючи, що не розглянувши у встановленому законом порядку рапорт позивача про звільнення з військової служби через сімейні обставини, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Статтею 17 Конституції України, встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Статтею 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону, яким є Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч.1, 2 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/22 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на всій території України було введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, які тривають по цей час.

Як зазначалось вище, позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ..

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з п.п."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. 233 Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо бездіяльності відповідача при розгляді рапорту про звільнення його із військової служби, суд зауважує про таке.

За наявності передбачених законом підстав звільнення можливо на будь-якому етапі проходження військової служби.

З вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах на звільнення з військової служби зазначаються:

1) підстави звільнення з військової служби;

2) думка військовослужбовця щодо бажання/небажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

3) районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути вказаний рапорт на звільнення. Крім того, відсутній чіткий визначений порядок розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця, що проходить службу за контрактом.

Проте Інструкція з діловодства в Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів та надати відповідь по суті порушених питань.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Розглянутим, на переконання суду, вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Отже, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту із зазначенням її підстави.

Проте відповідач не надав доказів належного результату розгляду рапорту позивача від 06.12.2023, у тому числі таких, як прийняття наказу або відмови у прийняття наказу, з посиланням на акти законодавства та з роз`ясненням порядку оскарження, враховуючи помітку на рапорті не погоджено.

Тобто, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапортів позивача про звільнення з військової служби та відповідного рішення за результатами розгляду рапортів позивача про звільнення з військової служби.

З приводу доводів відповідача про не надання тих чи інших документів підтверджуючих підстави звільнення, суд зазначає, що вказане не є предметом розгляду даної справи та не звільняє відповідача від його обов`язку розглянути по суті поданий позивачем рапорт.

Згідно з статтею 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з підпунктом 1 пункту 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

1) у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1, 2 частини п`ятої, пунктами 1, 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 233 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 передбачено, що: військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Абзацом тринадцятим пункту 14.10 розділу ХІV Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №73 (в редакції на час подання рапорту від 19.03.2023), передбачено, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

За змістом статей 1 Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про оборону України в особливий період" воєнний стан настає, зокрема, з дня введення в Державі воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає можливість суду дійти висновку про те, що під час особливого періоду воєнного стану, подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику, а командиру військової частини НОМЕР_2 , хоча і є недотриманням приписів статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 233 Положення №1153/2008, однак не може бути підставою для не розгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду також доказів та не вказав причин, умов та обставин, які б унеможливлювали розгляд рапорту позивача в межах строків та відповідно до чинного законодавства.

Тобто, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, та відповідного рішення за результатами розгляду рапорту про звільнення з військової служби відповідачем не було прийнято.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про наявність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення від 06.12.2023 року та, з метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2023 про звільнення з військової служби та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивача звільнений від його сплати на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.12.2023 про звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2023 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти за наслідками його розгляду відповідне рішення

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович