Справа № 694/80/25
Суддя: Смовж О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/80/25
провадження № 2-а/694/17/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
05.02.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Смовж О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
07 січня 2025 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25 грудня 2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач 15.10.2024 о 11.00 год не з`явився по отриманій ним 13.10.2024 повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У зв`язку з неявкою без поважних причин на визначену дату та час складено пояснення старшим оператором групи обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 , на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову.
Позивач стверджує, що не з`явився за повісткою з поважних причин, оскільки не отримував повідомлення з Укрпошти, при цьому має військово-обліковий документ, своєчасно поновив дані та вчасно пройшов ВЛК, користується правом на відстрочку від призову на військову службу, так як його дружина має інвалідність другої групи, дане право оформлене в системі обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилаючись на такі та інші обставини, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 08 січня 2025 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 24 січня 2025 року прийнято до розгляду адміністративний позов, визначено розгляд провадити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб та витребувано із ІНФОРМАЦІЯ_2 оригінали матеріалів про адміністративне правопорушення.
30.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 подано до суду відзив на адміністративний позов у справі № 694/80/25 та завірені копії матеріалів справи № 514 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Так, у відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначаючи позицію РТЦК, про те, що навіть якщо військовозобов?язаний ОСОБА_1 мав поважну причину неявки і не зміг з?явитися у визначену дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , він повинен був не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Такі дії позивачем вчинені не були. Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише через 59 днів, з дати визначеної у повістці. ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендованим листом здійснював виклик позивача для звірки даних. Але позивач не з?явився за вказаним викликом, чим порушив норми абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тому 13.12.2024 року у присутності позивача, старшим оператором групи обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим сержантом ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 514, з яким було ознайомлено позивача, роз?яснено права та обов?язки, отримані пояснення про вчинене правопорушення. Зважаючи на це, було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 17 000 грн.
Розгляд справи просить здійснити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 за наявними матеріалами.
В судове засідання 05.02.2025 з`явився позивач ОСОБА_1 , який підтримав свою позицію у справі, наголосив на тому, що відповідач не встановив відсутність умислу позивача на порушення правил військового обліку та мобілізації, розглянув справу поверхово та виніс оскаржувану постанову, яка підлягає скасуванню.
Так, він раніше працював водієм зерновозу та мав бронювання. Надалі звільнився з роботи, оскільки дружина є особою з інвалідністю та на утриманні мають маленьку дитину. З квітня 2024 року позивач постійно перебуває вдома, працює в онлайн режимі у Львівській фірмі щодо просування файлів. 15.10.2024 забирав посилки на Укрпошті, повістки чи інших листів від ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував. 04.11.2024 року приходив до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання відстрочки, де записався на 05.11.2024 року і надав документи. В середині грудня 2024 року позивачеві повідомили, що він значиться в розшуку, після чого він поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_2 та до Укрпошти для з`ясування обставин.
Представник відповідача у судове засідання 05.02.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Оцінюючи обставини, встановлені у даній справі, суд виходить із змісту статті 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".
Відповідно до частини першої цієї ж статті передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Положеннями ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 25.12.2024 відносно ОСОБА_1 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову №514, відповідно до якої позивачу направлено повістку №313144 від 05.10.2024 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.10.2024.
13.10.2024 з Укрпошти повернуто повістку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». У зв`язку з неявкою на визначену дату та час складено пояснення старшим оператором групи обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 про неявку ОСОБА_1 . Так, у протоколі значиться, що ОСОБА_1 по виклику до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці не прибув, чим порушив законодавство про військовий обов`язок і військову службу, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Надалі, 04.12.2024 направлено звернення до Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області про доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскаржуваною постановою № 514 від 25.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 17 000,00 грн за неприбуття за повісткою 15.10.2024 без поважних причин для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Також судом встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, що причиною неявки за повісткою у визначену дату та час стали обставини не отримання повістки з Укрпошти та необізнаність у необхідності явки, оскільки позивач користується правом на відстрочку.
Окрім того, встановлено, що під час складання протоколу від 13.12.2024 ОСОБА_1 власноруч зазначив причину неявки за повісткою «повістку від Укрпошти не отримував, користуюсь правом на відстрочку по п.11 ч. 1 ст. 23 ЗУ».
До справи позивачем також надано акт депутата про постійне місце проживання, його звернення до Укрпошти та скриншоти переписки з Укрпошти.
Окрім того, судом для встановлення обставин добросовісного ставлення позивача до виконання військового обов`язку в період мобілізації витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи № 514 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , у яких наявний військово-обліковий документ Резерв +, де зазначено про відстрочку ОСОБА_1 до 07.02.2025.
Окрім того, як вбачається з довідки №3786 від 13 грудня 2024 року виданої ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , 1990 року народження надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 11 сатини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі, що має дружину з ІІ групою інвалідності на строк до 7 лютого 2025 року.
Виходячи з таких обставин, а також наявних у справі доказів, суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_1 відсутня, він продемонстрував добросовісну та свідому поведінку по відношенню до військового обов`язку, у зв`язку з чим не мав умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи у своєму розпорядженні відомості про те, що ОСОБА_1 станом на час розгляду адміністративної справи (25.12.2024) користується правом на відстрочку від призову на військову службу, зазначених обставин не врахував, та дійшов передчасного висновку про наявність усіх ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Так, статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм іншого нормативного акту.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, суд у сукупності встановленого та викладеного дійшов висновку, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення (відсутній умисел на вчинення правопорушення), за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим адміністративне стягнення накладено на позивача необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
У даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону,тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_4 №514 від 25 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення №514 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено та проголошено 06.02.2025 о 15:00 год.

Суддя О.Ю. Смовж