Справа № 163/2425/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Справа № 163/2425/24 пров. № А/857/33909/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року (суддя Шеремета С.А., м.Любомиль), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Волинської митниці (далі Митниця) в якому просив:

скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 14.10.2024 №0426/20500824 (далі Постанова) і провадження у справі закрити.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційних скарг вказує, що позивач був належно повідомлений про розгляд справи, а останній вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України (далі МК), про товари, які переміщуються громадянами через митний кордон України, чим порушив встановлений порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів. Зазначає, що судом не здобуто жодних доказів щодо непричетності ОСОБА_1 вчиненого порушення митних правил, а подані Митницею докази безпідставно відхилені судом та їм надана неправильна правова оцінка.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що на час винесення оскаржуваної Постанови не було даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, що є окремою безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної Постанови.

Такі висновки суду першої інстанції по суті спору, відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане рішення суду не може бути залишено без змін, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що відповідно до оскаржуваної Постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що не задекларував товари, що переміщувалися ним через митний кордон України, які підлягали письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами на накладено адміністративне стягнення за частиною другою статті 471 МК у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1328114,21 грн.

Листом від 27.09.2024 № 7.3-4/20-06/10/10661 ОСОБА_1 викликався на 09.10.2024 до управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Митниці для надання пояснень.

Виклик позивача про розгляд справи про порушення митних правил 14.10.2024 здійснювався листомвід 10.10.2024 №7.3-1/20-04/10/11250 та згідно інформації з веб сайту Укрпошти станом на 21.10.2024 відправлення за номером 632 17.10.2024 було повернуто відправнику через відсутність адресата за вказаною адресою.

Згідно інформації з АСМО «Інспектор» ОСОБА_1 здійснив в`їзд в Україну 28.01.2024 о 20:50 на транспортному засобі з р.н. НОМЕР_1 .

Копією контрольного талону серії УВА номер 1036249 та який містить відбиток штампу «11 огляд проведено» стверджується, що транспортний засіб IVECO р.н. НОМЕР_1 проходив пункт пропуску по «червоному коридору».

Згідно копії митної квитанції МД-1 серії ЄЄ №0035539 від 28.01.2024 позивач віз товар Комбіновані холодильники-морозильники з окремими зовнішніми дверима, побутові, що були у використанні, марки «SAMSUNG» - 2 шт., місткістю до 340 літрів та комбіновані холодильники-морозильники з окремими зовнішніми дверима, побутові, що був у використанні, марки «Whirlpool» - 2 шт.

Згідно відповіді митних органів Республіки Польща №0201-IMG.542.259.2024.2 Митниця отримала декларацію №ECS/402010/00/009787/2024 за якою 27.01.2024 від експортера OLAND TRADE Sp z.o.o. в адресу одержувача ОСОБА_2 слідували товари, а саме: Ноутбук: Asus - 1 шт, фени для волосся DYSON - 35 шт, фени для волосся DYSON 15 шт., плойка для волосся DYSON 10 шт., плойка для волосся DYSON 25 шт., плойка для волосся DYSON 26 шт., плойка для волосся DYSON 25 шт., плойка для волосся DYSON 14 шт., пилосос DYSON 10 шт., пилосос DYSON 17 шт., пилосос DYSON 20 шт., пилосос DYSON 21 шт., пилосос DYSON 21 шт.

Копією акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205020/2024/200013+ від 28.01.2024 головним державним інспектором Губалем Р.П. встановлено, що відомості про вантаж Комбіновані холодильники-морозильники з окремими зовнішніми дверима, побутові, що були у використанні, марки «SAMSUNG» - 2 шт., місткістю до 340 літрів та комбіновані холодильники-морозильники з окремими зовнішніми дверима, побутові, що був у використанні, марки «Whirlpool» - 2 шт. відповідають заявленим у ТСД, порушень не виявлено.

Відповідно до частини другої статті 471 Митного кодексу України (далі МК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів..

Згідно примітки до статті 471 МК недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»)».

За змістом статті 366 МК канал позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню (частина друга цієї статті).

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян (частина третя згаданої статті).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою (частина четверта вказаної статті).

Відповідно до статті 374 МК товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (частина перша цієї статті).

Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Відповідно до частини першої статті 489 МК посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями частин першої-третьої статті 318 МК передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які перемішуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органом мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом частин першої та третьої статті 320 МК визначено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь посадових їх осіб у здійсненні митного контролю. Якщо за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів за рішенням митниці (митного посту) можуть бути здійснені без пред`явлення зазначених товарів, транспортних засобів митниці (митного посту) або з пред`явленням, але без проведення їх митного огляду.

Відповідно до пункту 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.2011 №260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів» (далі Наказ №260), комплекс дій та заходів щодо недопущення випадків незаконного переміщення через державний кордон осіб з використанням обладнаних схованок та їх виявлення, а також незаконного переміщення, у тому числі з використанням схованок, через державний кордон зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених для переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів здійснювати шляхом огляду транспортних засобів та вантажів.

Згідно пункту 2 вказаного Наказу №260 огляд транспортних засобів і вантажів здійснювати із застосуванням заходів контролю першої та другої лінії прикордонного контролю з дотриманням норм частини другої та четвертої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль» ( 1710-17 ) щодо початку та закінчення прикордонного контролю.

Контроль першої лінії включає проведення заходів перевірки в мінімально необхідному обсязі для визначення наявності законних підстав для перетинання державного кордону транспортними засобами та вантажами. Він передбачає проведення візуального огляду транспортних засобів та вантажів без втручання в їх конструктивні особливості (зовнішній огляд транспортних засобів та вантажів, огляд кабін, купе, кают, салонів, цілісності упаковок, наявність пломб, спостереження за поведінкою пасажирів та обслуговуючого персоналу).

Постановою Кабінету міністрів України від 23.05.2012 № 467 затверджено вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів.

Відповідно до пункту 5 «Порядку здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.06.2016 № 370 (далі Порядок №370), фото-, відео фіксація. застосовуються:

- посадовою особою органу доходів і зборів у разі, коли за результатами застосування системи управління ризиками необхідне здійснення фото-, відеофіксації під час проведення митних формальностей, а також у разі необхідності зафіксувати проведення митних формальностей на будь-якому етапі митного контролю;

- посадовою особою органу доходів і зборів у разі проведення огляду (переогляду) за ініціативою контролюючих та правоохоронних органів;

- посадовими особами ДФС, Адміністрації Держприкордонслужби та Національної поліції, що включені до складу Міжвідомчого цільового центру та спільних мобільна: груп з попередження та виявлення фактів порушень законодавства з питань державної митної справи, на всіх етапах проведення заходів з виконання доручення Міжвідомчого цільового центру;

- посадовою особою органу доходів і зборів у разі проведення фізичного огляду товарів, передбаченого статтею 266 МК.

- у передбачених абзацами другим та четвертим цього пункту випадках фото-, відеофіксація здійснюється відповідно до вимог, визначених пунктами 9-25 цього Порядку.

- у передбачених абзацами третім та п`ятим цього пункту випадках фото-, відеофіксація здійснюється відповідно до вимог, визначених пунктами 9- 11, 13, 17, 21 цього Порядку. Заходи з фото-, відеофіксації, передбачені пунктами 14- 16, 19, 20, здійснюються посадовою особою органу доходів і зборів на усну або письмову вимогу декларанта чи посадової особи контролюючого або правоохоронного органу, за ініціативою яких проводиться огляд (переогляд).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що лист митних органів Республіки Польща від 18.04.2024 №0201-IMG.542.259.2024.2 (лист Держмитслужби від 23.09.2024 р. №20/20-01-01/7/983) не підтверджує вину позивача у справі про порушення митних правил та не доводить наявності події такого правопорушення, оскільки вказана інформація підтверджує лише факт декларування товару, при цьому, жодним чином не підтверджує переміщення товарів через митний кордон України. Митна декларація, яка була надана митним органом Республіки Польща, сама по собі доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товару в іншому місці, інший час та за інших обставин.

Разом з тим, єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю встановлено «Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.01.2021 №32; далі Порядок №684).

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу XII цього Порядку посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування СУР зобов`язані, зокрема, забезпечувати повне та якісне виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування СУР (системи управління ризиками).

Однак, як встановлено з матеріалів справи, до доказів, які підтверджують вину позивача, не було долучено жодних фотознімків чи відеозапису транспортного засобу під час перетину митного кордону 27.01.2024, 28.01.2024. Проте у митних органів було достатньо засобів та способів для виявлення товару в автомобілі, відсутність таких фотознімків чи відеозапису, свідчить про недоведеність факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною другою статті 471 МК .

Окрім цього, митний орган може отримувати інформацію від митних органів іноземних держав та виявляти такі правопорушення і притягувати винних до відповідальності, однак, для притягнення таких осіб до відповідальності повинні бути здобуті належні та достатні докази того, що таке порушення мало місце поза розумним сумнівом.

Застосовуючи практику Верховного Суду (зокрема, постанова від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к) апеляційний суд наголошує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Зважаючи на те, що позивач заперечує факт вчинення правопорушення; товар - безпосередні предмети порушення митних правил, при перетині позивачем кордону відсутні, та жодним чином вказане не спростовано митним органом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що немає достатніх законних підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив дії, які полягають у переміщенні товарів, що підлягали б декларуванню, відповідачем не надано жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача, та вказував на наявність у діях останнього складу порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 471 МК.

Покликання представника відповідача на те, що відносно відповідних працівників Митниці за відсутність належного митного оформлення та здійснення митних процедур, під час митного контролю автомобіля позивача, здійснюються певні процесуальні дії щодо притягнення їх до дисциплінарної та кримінальної відповідальності, не є доказом вини позивача.

Не заперечуючи висновку суду першої інстанції щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 14.10.2024, апеляційний суд поміж тим, зауважує, що у справі наявні докази вручення позивачу попереднього виклику для надання пояснень на 09.10.2024, що було ним отримано 04.10.2024.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що одне лише посилання на не вручення відповідного повідомлення про розгляд справи з підстав «відсутності адресата за вказаною адресою» не може вважатися достатньою підставою для скасування Постанови, позаяк виходячи із вище наведеного апеляційним судом, встановлено достатні підстави для скасування Постанови, з огляду на мотиви та висновки, що наведені вище.

В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення скаржника до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної Постанови.

Відповідно до частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

В решті рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич