Справа № 200/7205/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року справа №200/7205/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року (повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року) у справі № 200/7205/23 (суддя в І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 12 655,44 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначав, що він з 11.12.2010 по 01.08.2020 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, а саме: з 11.12.2010 по 20.03.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з якої був переведений до військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу з 21.03.2019 по 01.08.2020.

Відповідно до наказу від 01.08.2020 року №419-ОС позивача з 01.08.2020 було звільнено з військової служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з 30.01.2020 по 01.08.2020, грошової компенсації за невикористані 26 календарних днів основної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за 28 невикористаних календарних 2 дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 26 календарних роки у розмірі 50% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

09.11.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 відповідачем виплачено на користь позивача перерахунок грошового забезпечення у сумі 56 597,94 грн із одночасним утриманням військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою.

При цьому відповідачем було утримано із нарахованої суми:

- податок на доходи фізичних осіб 18%;

- військовий збір 1,5%, проте не виплачено компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб.

За розрахунком позивача, нарахована сума на виконання рішення суду склала 70 308,00 грн. Відповідачем було утримано із нарахованої суми:

- податок на доходи фізичних осіб 18%: 70 308,00 грн. * 18% = 12 655,44 грн.

- військовий збір 1,5%: 70 308,00 грн. * 1,5% = 1054,62 грн.

Сума до виплати на руки склала: 70 308,00 грн. 12 655,44 грн. - 1054,62 грн. = 56 597,94 грн.

Вважав бездіяльність щодо невиплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб протиправною, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 10 342,77 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції протиправно вирішив стягнути з військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію податків з доходів фізичних осіб у сумі 10 342,77 грн, коли така компенсація вже була проведена при виплаті коштів на виконання рішення суду у справі № 200/2650/23.

Судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів не було з`ясовано всі обставини справи, встановлення яких впливає на правильність вирішення спору.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 11.12.2010 по 01.08.2020 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, а саме: з 11.12.2010 по 20.03.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , з якої був переведений до військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу з 21.03.2019 по 01.08.2020.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.07.2020 № 419-ос по особовому складу Старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення, звільненого з військової служби в запас наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.07.2020 № 339-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 01.08.2020, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 26 календарних років, грошової компенсації за невикористані 28 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 - 2020 роки, грошової компенсації за невикористані 26 календарних днів основної відпустки за 2020 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 по 01.08.2020, грошової компенсації за невикористані 26 календарних днів основної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за 28 невикористаних календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 2020 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 26 календарних роки у розмірі 50% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до довідки-розрахунку від 10.09.2024 нараховано позивачу суму кошів у розмірі 57 459,84 грн.

З вказаної суми відповідачем проведено утримання податків та зборів, а саме:

- податок на доходи фізичних осіб 18% - 10 342,77 грн.;

- військовий збір 1,5% - 861,90 грн.

Таким чином, відповідачем, 09.11.2023 виплачено суму коштів у розмірі 56 597,94 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.11.2023 № 6867.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції висновував, що при виплаті грошового забезпечення позивач мав право на отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 10 342,77 грн відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44, однак не отримав такої грошової компенсації.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, вважає його помилковим, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Податок на доходи фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до положень п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком № 44.

Згідно з приписами пунктів 2-5 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З наведених приписів законодавства випливає, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Системний аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України та Порядку № 44 дає підстави суду вважати, що вказана грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб дозволяє зменшити розмір обов`язкових утримань із належних до виплат сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат виключно на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб. При цьому, така компенсація виплачується за умови, що вказані виплати отримані особою у зв`язку з виконанням нею обов`язків під час проходження служби.

Таким чином, законодавство України передбачає відповідний механізм грошової компенсації військовослужбовцям утриманих сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

На виконання рішення суду у справі від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 військовою частиною НОМЕР_1 здійснено відповідний перерахунок грошового забезпечення та інших видів винагород ОСОБА_1 , а саме:

- донараховано грошове забезпечення з 30.01.2020 по 01.08.2020 у сумі 16 764,28 грн, з якого проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18 % (3017,57 грн) та утримання військового збору у розмірі 1,5 % (251,46 грн), що підтверджується довідкою-розрахунком від 13.11.2024 № 955;

- донараховано грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік у сумі 2383,07 грн, з якого проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб в розмірі 18% (428,95 грн) та утримання військового збору в розмірі 1,5% (35,75 грн), що підтверджується довідкою-розрахунком від 13.11.2024 № 956;

- донараховано грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки у сумі 2566,39 грн, з якого проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб в розмірі 18% (461,95 грн) та утримання військового збору в розмірі 1,5% (38,50 грн), що підтверджується довідкою- розрахунком від 13.11.2024 № 957;

- донараховано одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби ОСОБА_1 у сумі 35 746,10 грн, з яких проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб в розмірі 18% (6434,30 грн) та утримання військового збору в розмірі 1,5% (536,19 грн), що підтверджується довідкою-розрахунком від 13.11.2024 № 958;

Таким чином, відповідачем на виконання рішення суду № 200/2650/23 від 22.08.2023 нараховано позивачу суму коштів у розмірі 57 459,84 грн, з якої проведено утримання та одночасна компенсація податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18 % (10 342,77 грн) та утримання військового збору у розмірі 1,5% (861,90 грн), у зв`язку з чим позивачу було виплачено 56 597,94 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів встановила, що під час виконання вказаного рішення суду у справі від 22.08.2023 у справі № 200/2650/23 військовою частиною НОМЕР_1 проведено компенсацію податку з доходів фізичних осіб у сумі 10 342,77 грн відповідно до Порядку № 44.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 200/7205/23 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації відмовити.

Повне судове рішення 06 лютого 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук