Справа № 752/19836/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, яким просив:

- визнати протиправними та скасувати постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі від 12 серпня 2024 року АА №00021361, від 09 серпня 2024 року АА №00021321, від 20 серпня 2024 року АА №00021578 винесені Державною службою України з безпеки на транспорті;

- закрити справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року позовну заяву повернуто на підставі п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт наголосив, що суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог та про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Додатково зазначив про те, що оскарження постанов про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі від 12 серпня 2024 року АА №00021361, від 09 серпня 2024 року АА №00021321, від 20 серпня 2024 року АА №00021578 є однією позовною вимогою. Крім того, не погоджуючись з визначеним судом першої інстанції розміром судового збору, його представником подано заяву про роз`яснення ухвали суду від 30 вересня 2024 року, проте судом не прийнято жодного рішення за наслідками її розгляду.

Звернув увагу суду на те, що ним дотримано десятиденний строк звернення до суду з моменту отримання оскаржуваних постанов (25 серпня 2024 року), що підтверджується тек номером зазначеним у позовній заяві.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 30 вересня 2024 року та не усунуто недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску, а також документ про сплату судового збору за три вимоги немайнового характеру у сумі 1816,80 грн.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа від 01 жовтня 2024 року ухвала про залишення позовної заяви без руху від 30 вересня 2024 року доставлена до електронної скриньки позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 30 вересня 2024 року о 12:30 год.

07 жовтня 2024 року на електронну пошту Голосіївського районного суду міста Києві (відправник ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надійшла заява представника ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення та виправлення описки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.п. 1 та 9 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків, в частині сплати судового збору та обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та надання відповідних доказів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Статтею 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч. 3).

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 4).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6).

Згідно з ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2).

Частиною 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п. 1), у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (ч. 9).

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не надано документ про сплату судового збору, заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом та докази поважності таких причин.

Копію повного тексту ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року доставлена до електронної скриньки позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 30 вересня 2024 року о 12:30 год. Отже, останнім днем для виконання вимог ухвали суду було 10 жовтня 2024 року.

07 жовтня 2024 року на електронну пошту Голосіївського районного суду міста Києві (відправник ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надійшла заява представника ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення та виправлення описки.

Зазначена заява обґрунтована тим, що на переконання представника Кучеренка Г.А. вимога про визнання протиправними постанов про адміністративні правопорушення, незалежно від їх кількості є однією вимогою, водночас суд першої інстанції зазначаючи про необхідність сплати судового збору за три вимоги, не послався на відповідні вимоги закону. Крім того у вказаній заяві зазначено про те, що судом першої інстанції допущено описку в ухвалі від 30 вересня 2024 року, а саме помилково зазначено дату звернення до суду 05 серпня 2024 року замість 05 вересня 2024 року.

Також представник ОСОБА_2 зазначив про те, що з урахуванням ч. 9 ст. 120 КАС України строк звернення до суду не пропущений, а тому відсутні підстави для подання клопотання.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач у встановлений судом строк не надав до суду належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення пропущеного строку, належним чином оформлених доказів поважності причин пропуску вказаного строку та документу на підтвердження сплати судового збору. Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що заява від 07 жовтня 2024 року направлена на електрону пошту суду не приймається до розгляду, оскільки до неї не надано доказів на підтвердження повноважень представника.

Отже, враховуючи встановлені обставини, доводи апелянта про помилковість висновків суду щодо порушення ним правил об`єднання позовних вимог є помилковими, оскільки позовна заява поверну на підставі п.п. 1 та 9 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з не усуненням позивачем недоліків позовної, в частині сплати судового збору та обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду та надання відповідних доказів.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що позивач не погоджуючись зі здійсненим судом першої інстанції розрахунком судового збору не був позбавлений права подати до суду заяву про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у розмірі 605,60 грн з наданням відповідним обґрунтувань, водночас останній зазначений правом не скористався, доказів сплати судового збору до суду не надав.

Стосовно доводів апелянта про подання позовної заяви в межах строку встановленого КАС України та не здійснення судом перевірки трекінг номеру поштового відправлення, який зазначений у позовній заяві, колегія суддів зазначає наступне.

Так ст. 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 4).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6).

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач зазначає про те, що позовна заява направлена на 10-й день з дня отримання оскаржуваних постанов (трек номер поштового відправлення 464), водночас позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження дат отримання постанов про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі від 12 серпня 2024 року АА №00021361, від 09 серпня 2024 року АА №00021321, від 20 серпня 2024 року АА №00021578.

Відповідно до наданих Державною службою України з безпеки на транспорті копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, оскаржувані постанови направлені позивачу окремими листами (трек номери 390, 464, 523), водночас позивачем не виконано вимог ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року та не надано до суду доказів на підтвердження дат отримання оскаржуваних постанов.

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Великої Британії" Європейський суд з прав людини закріпив правило, що п. 1 ст. 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом ч. 5 ст. 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Щодо посилання апелянта на подання до Голосіївського районного суду міста Києва 07 жовтня 2024 року заяви про роз`яснення ухвали від 30 вересня 2024 року, то колегія суддів звертає увагу на те, що така заява направлена на електронну адресу суду від імені представника Кучеренка Г.А. без додатків, водночас в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень останнього на представництво інтересів ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 59 КАС України, а тому не була розглянута судом першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді А.Ю. Коротких

Є.О. Сорочко