Справа № 380/56/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/56/24 пров. № А/857/27523/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року (головуючий суддя Брильовський Р.М., м. Львів, повний текст рішення виготовлено 28.08.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Львівській області від 08.12.2023 № 4383 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області», яким до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063355) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення.

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Львівській області №577 о/с від 19.12.2023, згідно з яким звільнено старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063355) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77.

- поновити його на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області з 21.12.2023.

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.12.2023 по 22.08.2024 в розмірі 351455,28 грн.

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі за один місяць.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області від 08.12.2023 №4383 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП» в частині застосування до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №є3 Львівського районного управління поліції №є2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063355) дисциплінарного стягнення як звільнення.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області №577 «Про особовий склад» від 19.12.2023, згідно з яким звільнено старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №є3 Львівського районного управління поліції №є2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063355) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №є3 Львівського районного управління поліції №є2 ГУНП у Львівській області з 21.12.2023 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.12.2023 по 22.08.2024 у сумі 351 455 гривень 28 копійок.

Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 44289 грн 08 коп. допущено до негайного виконання.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Національної поліції у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Аналогічна норма міститься і в п.1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893), згідно з яким підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 розділу II Порядку № 893 визначено, що службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Підставою для видання оскаржуваного наказу послужив рапорт працівника УП ГУНП у Львівській області (ІКС ІПНП ГУНП від 27.11.2023 № 1535) до ГУНП у Львівській області про те, що по вул. С. Стрільців, 14, в с. Оброшино, Львівського району працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові у рамках кримінального провадження № 0000168 від 05.05.2023 за ч. 1 ст. 366 КК України за місцем проживання проведено обшук та повідомлено про підозру старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_1 .

Ураховуючи, що дана обставини являється підставою для призначення службового розслідування, наказом ГУНП у Львівській області № 4205 від 27.11.2023 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених окремими працівниками ГУНП у Львівській області.

За результатами опрацювання вказаної інформації встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 , у невстановлений під час досудового розслідування час (але не пізніше дати скерування матеріалів до суду 04.11.2021) та у невстановленому на даний час досудовим розслідуванням місці, склав адміністративні матеріали, заповнивши власноруч відповідні графи протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 690606 від 31.10.2021, про вчинення гр. ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП. За результатами проведеного обшуку у капітана поліції ОСОБА_1 вилучено три мобільні телефони марки «Айфон 7», марки «Айфон 12 Про Макс» та марки «Ксіомі Міа 1».

Крім цього, 28.11.2023 за вх. № 8814 до ГУНП у Львівській області з ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, надійшов лист з копією ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 27.11.2023. Згідно вищевказаної ухвали встановлено, що «… вивченням матеріалів кримінального провадження, судом встановлено, що є достатні підстави припускати, що ОСОБА_1 використовуючи свої службові повноваження та зв`язки з колегами по службі, може негативно впливати на хід судового розгляду шляхом можливого знищення або підроблення документів і речей, які мають значення для досудового розслідування, а також як і особисто або через інших колег по роботі впливати на свідків, експертів спеціалістів, які ще не були допитані в суді. Перебуваючи на вказані посаді продовжить вчиняти протиправні діяння...». Враховуючи вищевикладене, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 відсторонено від займаної посади терміном на 2 місяці.

У ході проведення службового розслідування надіслано запит старшому слідчому Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, з метою отримання копії повідомлення про підозру старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_1 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168, розпочатого 05.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та обрання про міру запобіжного заходу обрану вищевказаному працівнику (вих. № 1245/67-2023 від 28.11.2023).

Досудовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 , будучи працівником поліції, перебуваючи на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області в порушення вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, у невстановлений під час досудового розслідування час (але не пізніше дати скерування матеріалів до суду 04.11.2021) та у невстановленому місці склав, заповнивши власноруч відповідні графи бланку протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 690606, завідомо неправдивий офіційний документ протокол серії ВАБ № 690606 від 31.10.2021 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідно до якого 31.10.2021 о 15:15 в АДРЕСА_1 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 здійснював торгівлю алкогольними напоями (горілкою «Львівська шляхетна») без наявності на це ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_1 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, у невстановлений під час досудового розслідування час (але не пізніше дати скерування матеріалів до суду 04.11.2021) та у невстановленому місці склав від імені ОСОБА_2 пояснення від 31.10.2021 щодо обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме торгівлі алкогольними напоями (горілкою «Львівська шляхетна») без наявності на це ліцензії, достовірно знаючи, що останній будь-яких пояснень не надавав та адміністративного правопорушення не вчиняв, про що зазначив в офіційному документі протоколі серії ВАБ № 690606 від 31.10.2021 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. 27.11.2023 старшим слідчим у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України…».

Оскільки, заявник ОСОБА_2 стверджував, що підписи у протоколі серії ВАБ №690606 від 31.10.2021 та поясненні за фактом вчинення адміністративного правопорушення від його імені підроблені та йому не належать. Відносно нього такого протоколу у цей день не складалось, адміністративного правопорушення не вчиняв.

Відповідно до висновків, проведеної у кримінальному провадженні, почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №690606 від 31.10.2023 виконано не ним, а іншою особою.

Крім того, на час складання згаданого протоколу про адміністративне правопорушення у ФОП ОСОБА_2 була в наявності чинна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, видана ГУ ДПС у Львівській області 16.08.2021 зі строком дії до 16.08.2022. Також встановлено, що 11.01.2022 суддею Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І. за результатами розгляду згаданого протоколу серії ВАБ №690606 від 31.10.2021 та на підставі названого пояснення ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 гривень (справа №450/4876/21).

Відтак, у діяннях ОСОБА_1 вбачається ознаки порушення службової дисципліни, що слугувало підставою проведенню службового розслідування та вивчення службової діяльності вказаного поліцейського.

Крім цього, працівниками УПД ГУНП 27.11.2023 здійснено перевірку службової діяльності сектору превенції відділу поліції № 3 (м. Пустомити) ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області (далі ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП) в ході якої встановлено, безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків та повного ігнорування вимог чинного законодавства зі сторони старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 .

Як встановлено матеріалами службового розслідування, позивачем, старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 в порушення вищезазначеного Законодавства, що регулює діяльність дільничний офіцер поліції, не було складено двотижневого плану, який складається з урахуванням оперативної обстановки на поліцейській дільниці та пріоритетів громади у сфері публічної безпеки і порядку, що суттєво впливає на ефективність роботи поліцейського, швидке реагування на правопорушення та розслідування кримінальних справ.

Крім цього, у контрольно-наглядовій справі на поліцейську дільницю, закріплену за ОСОБА_3 , була відсутня інформація щодо кількості вчинених на поліцейській дільниці адміністративних та кримінальних правопорушень, обставин, що до них призводять, викрадених та втрачених речей, транспортних засобів, плавзасобів, мисливської вогнепальної нарізної, гладкоствольної зброї, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, нагородної коротко ствольної вогнепальної зброї, які перебувають у розшуку; місць концентрації осіб, схильних до вчинення правопорушень, сил та засобів, які залучаються до охорони публічного порядку на поліцейській дільниці.

Водночас, капітан поліції ОСОБА_1 під час дії термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_4 , не виконав жодного службового завдання, що свідчить про відсутність перевірок з метою контролю за дотриманням кривдником заходів, визначених терміновим заборонним приписом та під час здійснення профілактичної роботи з кривдником ОСОБА_5 , не доповів рапортом про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, вчиненого кривдником.

Поряд з цим, капітан поліції ОСОБА_1 отримавши для розгляду матеріали за зверненням громадянки ОСОБА_6 - ОСОБА_7 щодо несплати аліментів на трьох неповнолітніх дітей її колишнім чоловіком ОСОБА_8 з 2014 року (ІП «ЄО» ІКС ІПНП від 16.08.2023 № 8107) та ОСОБА_9 з приводу вчинення домашнього насильства з боку її чоловіка (ІП «ЄО» ІКС ІПНП від 26.08.2023 № 8648) не провів по них повної та всебічної перевірки, не з`ясував у автора звернення суті порушених питань та прийняв необґрунтоване рішення про припинення перевірок.

При цьому, ОСОБА_1 під час розгляду письмової заяви громадянина ОСОБА_10 щодо вжиття заходів до сусіда ОСОБА_11 , установив у діях останнього ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, однак протокол про адміністративне правопорушення не склав.

Також, ОСОБА_1 допустив виправлення шляхом використання канцелярського приладдя (коректору) в постанові серії ГБВ № 149285 від 03.02.2023 про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та в постанові серії ГБВ № 200047 від 20.03.2023, про притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, в постанові серії ГАБ № 399699 від 18.05.2023 про притягнення ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, в постанові серії ГБВ № 578585 від 15.06.2023, щодо притягнення ОСОБА_15 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та в постанові серії ГБВ № 578583 від 16.06.2023 про притягнення ОСОБА_16 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП не зазначив нормативного акту, що передбачає відповідальність за правопорушення.

У постанові серії ГБВ № 149285 від 03.02.2023 про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП ОСОБА_3 допустив виправлення шляхом використання канцелярського приладдя (коректору), чим порушив вимоги пункту 9 розділу IV Наказу № 1376, де вказано про не допущення закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови. У разі допущення порушень при оформлені такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсутим.

Наведені недоліки свідчать про неналежне виконання своїх обов`язків посадовою особою, яка уповноважена на складання адміністративних матеріалів про адміністративне правопорушення та недотримання вимог законодавства під час оформлення таких матеріалів.

Щодо заяви ОСОБА_17 , ОСОБА_1 провів лиш профілактичну бесіду, однак у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 12 лютого 2020 року у справі № 453/225/19 (провадження № 51-4000кмо19 зроблено висновок, що злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Щодо отримання ОСОБА_1 матеріалів за зверненням громадянки ОСОБА_18 щодо несплати аліментів на трьох неповнолітніх дітей її колишнім чоловіком ОСОБА_8 з 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань.

Обставини, які підлягають з`ясуванню:

- час, з якого особа почала ухилятись від сплати аліментів;

- спосіб життя, який вона вела протягом цього часу;

- наявність тимчасових грошових доходів;

- чи зверталась особа, яка має сплачувати аліменти, у центр зайнятості

населення, коли тимчасово була безробітною.

- чи має особа підсобне господарство;

- чи надавала вона іншу (не грошову) допомогу на утримання дитини

(наприклад, продукти харчування);

- чи отримувала доходи від земельного та майнового паю (у разі наявності);

- наявність ігнорування нею викликів та попереджень державного виконавця, неявка до нього без поважних причин, приховування від нього отриманих доходів;

- приховування у разі працевлаштування даних про наявність обов`язку зі сплати аліментів від адміністрації підприємства тощо.

Відтак, ОСОБА_1 не вжив необхідних заходів для розгляду всіх порушених у вищевказаних заявах питань, не перевірив викладені в них факти, не опитав заявницю та не надав їй відповідь. Натомість, ОСОБА_3 звернувся із рапортом на ім`я начальника ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП про долучення вказаних матеріалів до ІП «ЄО» ІКС ІПНП від 16.08.2023 № 8107.

Відповідно до п. 5 Розділу I Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої наказом МВС України від 28.07.2017 № 650 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 травня 2022 року № 301)ДОП та ПОГ зобов`язані виконувати службові функції на закріплених за ними поліцейськими дільницями в межах територіальної громади в однострої, з табельною вогнепальною зброєю, засобами зв`язку та спецзасобами.

ОСОБА_1 виконував службові функції на закріпленій за ним поліцейській дільниці протягом вересня-жовтня 2023 року без табельної вогнепальної зброї та спецзасобів, двотижневого плану, який складається з урахуванням оперативної обстановки на поліцейській дільниці та пріоритетів громади у сфері публічної безпеки і порядку.

Посилання ДОП СП ВП № 3 ЛРУП № 2 капітана поліції ОСОБА_1 перебування на лікарняному, тому не здавав заліків, а відтак спецзасоби на постійне носіння не закріплялись, не заслуховують на увагу, оскільки згідно з довідок про тимчасову непрацездатність від 06.11.2023, від 02.11.2023, від 23.10.2023, від 27.10.2023 вбачається, що Зубрицький перебував на лікарняному:

- у період із 23.10.2023 року по 27.10.2023 року;

- у період із 27.10.2023 року по 01.11.2023 року;

- у період із 01.11.2023 року по 03.11.2023 року;

- у період із 06.11.2023 року по 13.11.2023 року;

- у період із 14.11.2023 року по 20.11.2023 року;

- у період із 17.11.2023 року по 24.11.2023 року.

Відтак, протягом вересня жовтня 2023 року наявні записи про одержання ОСОБА_3 вогнепальної зброї, боєприпасів та спецзасобів лише 07.09.2023, 21.09.2023, 06.10.2023 та 19.10.2023 (ПГ, кайданки БРМ-92, засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії Терен 4М) у книзі видачі й прийняття озброєння та спеціальних засобів (інв. № 353 від 07.07.2023).

Також зазначає, що повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи, є виключними повноваженнями відповідного керівника, який, реалізуючи такі повноваження, приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Отже, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У ході службового розслідування дисциплінарною комісією проаналізовано попередню поведінку капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області, який має діюче дисциплінарне стягнення догана, наказ ГУНП у Львівській області №1232 від 28.11.202року "Про застосування дисциплінарного стягнення стосовно окремих працівників відділу поліції №Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області".

Водночас, порушення службової дисципліни зі сторони капітана поліції ОСОБА_1 носить систематичний характер, оскільки протягом 2023 року останній внаслідок особистої недисциплінованості та неналежного виконання службових обов`язків 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Тому, дисциплінарною комісією. проаналізувавши сукупність встановлених обставин допущеного капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та те, що останній, замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх грубо проігнорував тому своїм вчинком дискредитував та підірвав авторитет поліції, поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції, на підставі викладеного дисциплінарна комісія дійшла до висновку про необхідність застосування відносно капітана поліції ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Також під час проведення службового розслідування взято до уваги службову характеристику позивача, відповідно до якої за період проходження служби в поліції та на займаній посаді капітан поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе посередньо, допускав порушення службової дисципліни та до виконання службових обов`язків ставиться не завжди сумлінно. Нормативно-правові акти, закони, накази та постанови, які регламентують діяльність поліції, застосування поліцейських заходів примусу та правил етичної поведінки капітан поліції ОСОБА_1 знає, однак не завжди керується ними у своїй службовій діяльності.

Тому, дисциплінарною комісією проаналізувавши сукупність встановлених обставин допущеного капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та те, що останній, замість безумовного виконання закріплених законами перед поліцією завдань, їх грубо проігнорував тому своїм вчинком дискредитував та підірвав авторитет поліції, поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції, на підставі викладеного дисциплінарна комісія дійшла до висновку про необхідність застосування відносно капітана поліції ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 № 2337- VIII.

При проведенні службового розслідування обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського, дисциплінарною комісією не встановлено.

В умовах воєнного стану переведено всі органи та підрозділи на посилений варіант несення служби, тобто застосування комплексу організаційно- правових, превентивних, оперативних та інших заходів, пов`язаних зі спеціальними умовами виконання службових обов`язків поліцейськими, а також за участю значної кількості поліцейських з метою стабілізації оперативної обстановки, якої неможливо досягти наявними силами та засобами у звичайному режимі несення служби. Посилений варіант несення служби передбачає виконання поліцейськими таких завдань: встановити повсякденні обов`язки керівництва поліції; посилити щоденну перевірку чергових частин і груп розвідувальних дій, створити групи документування або збільшити їх особовий склад; забезпечити виконання обов`язків із чергування поліцейських у кількості, необхідній для виконання службових обов`язків; встановити додаткові блокпости, маршрути та пости, інші наряди за типовими планами або відповідно до необхідності; посилити охорону важливих об`єктів, у тому числі спеціальних установ поліції та об`єктів на прилеглих територіях, а також осіб, які там утримуються; максимальне відпрацювання території обслуговування, залучення до забезпечення публічної безпеки та порядку додаткових сил і засобів; перевірити протипожежний стан об`єктів системи поліції та підготовленість засобів пожежогасіння; сформувати спільні підрозділи (за необхідності) у разі загрози або виникнення колективного порушення публічної безпеки та порядку чи масового заворушення; створити резерви мобільних сил і засобів; здійснювати в обов`язковому порядку перевірку зброї, боєприпасів, вибухових, потужних, отруйних речовин, спеціальних засобів, наявності, стану, дотримання порядку збереження та посилений контроль за їх видачею.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень субґєкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в НП України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Право вибору виду дисциплінарного стягнення відповідно до норм Дисциплінарного статуту належить особі, яка проводить службове розслідування, з урахуванням характеру проступку, обставин, за яких він був вчинений, особи порушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до служби.

Відтак, вищенаведені доводи та матеріали службового розслідування, на думку ГУНП у Львівській області, підтверджують факт порушення позивачем службової дисципліни, що стало підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції.

Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Згідно з п. 2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Отже, зі змісту наведених норм закону та Порядку №893 слідує, що законодавець наділив поліцейського правом «бути почутим» у ході службового розслідування.

Натомість, у ході проведеного службового розслідування позивач. відмовився від надання будь-яких пояснень у відповідності до ст.63 Конституції України.

Апелянт зазначає, що позивач мав можливість надати такі пояснення під час проведення службового розслідування, обґрунтувати при проведенні службового розслідування неправомірність, за його твердженням, висунутих йому звинувачень, чим міг вплинути на результати розслідування, проте таким правом не скористався до завершення службового розслідування, відтак у дисциплінарної комісії були відсутні підстави піддавати сумніву фактичні обставини, оскільки позивач їх не заперечив та не спростував, міг вплинути на результати розслідування, проте таким правом не скористався до завершення службового розслідування, а у дисциплінарної комісії були відсутні підстави піддавати сумніву фактичні обставини, наведені у матеріалах кримінального провадження, оскільки позивач їх не заперечив та не спростував.

Відтак, висновок службового розслідування містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між переліченими неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, а також про ставлення його до вчиненого, що було залишено судом першої інстанції поза увагою.

При вирішенні даного спору слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18 червня 2019 року у справі №9901/699/18 про те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою.

Також, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обовґязків цивільного характеру.

Застосування дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які порочать поліцейського не є тотожним кримінальній відповідальності за вчинення таких дій. Підставою для висновків службового розслідування є обставини вчинення позивачем дій, що порочать звання поліцейського і можуть викликати сумнів у її об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності поліції.

Відсутність обвинувального вироку суду у кримінальній справі не свідчить про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та не є перешкодою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які дискредитують звання поліцейського.

Беручи до уваги вищенаведене, зазначає, що членами дисциплінарної комісії в межах службового розслідування не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Верховний Суд у постанові (пункти 46, 48, 50-52) від 12.09.2019 року по справі №420/5153/18 зазначив, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №810/2073/16, визначено, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином, склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних службових осіб та аналізувався під кутом зору Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобовґязання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обовґязки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обовґязків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обовґязків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19.

Однак, суд першої інстанції вибірково оцінив докази наявні у матеріалах справи, взявши до уваги тільки докази неправомірності оскаржуваних наказів.

Докази та матеріали службового розслідування, на думку ГУНП у Львівській області, підтверджують факт порушення позивачем службової дисципліни, що стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також спростовує твердження суду щодо упередженого ставлення саме до позивача, однак такі аргументи відповідача були залишені поза увагою.

Підсумовуючи вищенаведене, ГУНП у Львівській області наголошує, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції враховано характер проступку, обставини, за яких він вчинений, особу порушника, ступінь його вини, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до служби.

Таким чином, виходячи з інтересів служби, ГУНП у Львівській області правомірно прийняло рішення притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, суд першої інстанції неправильно визначив суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у бік його збільшення.

Грошове забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

В той же час, просить звернути увагу на помилковий розрахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та застосування Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Заробітна плата, скорочено зарплата - винагорода, обчислена, зазвичай, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник(-ця) або уповноважений ним орган виплачує працівникові чи працівниці за виконану ними роботу.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України закріплено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частинами 1 і 2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 (далі Порядок №260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку №260 встановлено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення, які були їм визначені на день звільнення.

Водночас, відповідно до абзацу 2 п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду, переглядаючи рішення у справі №460/2675/18, звернув увагу, що вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено ст.235 КЗпП і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

При цьому, вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Відтак, зважаючи на невиконання позивачем трудових обов`язків в ГУНП у Львівській області у спірний період, підстави для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП відсутні.

Пунктом 2 Постанови № 988 встановлено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260, встановлено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, встановлено, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Крім того, позивач у позовній заяві помилково навів розрахунок середньоденного грошового забезпечення, виходячи із суми 1428,68 грн, оскільки в вищевказаний розрахунок включає додаткові доплати за жовтень-листопад 2023 року.

Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, додаткові доплати це компенсаційні виплати, яка мають разовий характер, відтак до складу грошового забезпечення не включається.

Таким чином, грошове забезпечення ОСОБА_1 за один день становить 912,34 грн, відповідно до постанови КМУ № 988.

Враховуючи вищенаведене, ГУНП у Львівській області вважає, що суд першої інстанції вибірково оцінив докази та аргументи наявні у матеріалах справи, взявши до уваги тільки докази неправомірності дій відповідача, а також застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановленого, що 20.12.2023 наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №577 о/с від 19.12.2023 «Про особовий склад» старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0063355) звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підставою для видання наказу ГУНП у Львівській області від 19.12.2023 №577 о/с «Про особовий склад» був наказ ГУНП у Львівській області №4383 від 08.12.2023 року.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що встановлені порушення ОСОБА_1 полягали в наступному: грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог п.1,2 ч.1 ст.18 та ч. 1 статті 61 Закону України «Про національну поліцію», ст.38 Закону України «Про запобігання корупції», підпунктів 1,6,13 частини 3 статті 1 розділу Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2,3,6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпунктів 1.1 та 1.2 пункту 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.04.2023 року №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», пункту 5 розділу І, підпунктів 3,5,6,7 пункту 4 та пункту 5 розділу ІV Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої наказом МВС України від 28.07.2017 №650, пункту 2 розділу ІII Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом органу Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 25.02.2019 № 124, пункту 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, частини 1 статті 15, абзацу 2 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», пунктів 2, 3, 5 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, пункту 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, абзацу 1 частини 1 статті 255 КУпАП та статті 283 КУПАП.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі виник у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення на поліцейського у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII(далі Закон № 580-VIII) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктами 1, 2, 3, 6 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої - третьої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно із пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з пунктами 1, 2, 5, 6, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII(далі Дисциплінарний статут) службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний, зокрема, контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

При цьому, суд першої інстанції слушно зауважив, що Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні було продовжено.

Проведення службового розслідування в період дії воєнного стану врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (ч. 1 ст. 19).

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості (ч.ч. 3, 4, 6 ст. 19).

Частинами 8-9 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції підставно вказав, що лише за умов дійсного вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, за наявності його вини та після належного доведення таких обставини у ході відповідного службового розслідування, на таку особу, в порядку й у строки, що визначені чинним законодавством України, може бути накладено дисциплінарне стягнення, вид якого залежить від тяжкості проступку та інших істотних обставин справи.

При цьому, обов`язковому встановленню, підлягає у першу чергу факт вчинення конкретного проступку певною особою. Окрім того, має бути встановлено не лише факт певного порушення, а й вчинення його відповідною особою саме всупереч своїм службовим обов`язкам. Одним із істотних елементів, який передує накладенню дисциплінарного стягнення, є доведена вина такої особи по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на неї обов`язків і така провина у вчиненні дисциплінарного проступку повинна проявлятися у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Таким чином, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав настання несприятливих наслідків, не дотримався своїх службових обов`язків, чим спричинив відповідне порушення.

Надаючи оцінку оскаржуваному наказу начальника ГУ НП у Львівській області від 08.12.2023 року № 4383 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області» та матеріалам справи, суд першої інстанції встановив, наступне.

Так, допитаний в суді свідок ОСОБА_19 повідомив, що жоден із дільничних офіцерів поліції сектору превенції ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області не носить на постійній основі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби. Такі видаються лише за розпорядженням керівництва при виконанні відповідних службових завдань згідно з окремо складеним дорученням.

При дослідженні наказу №118 від 09.10.2023 ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області та наказу №124 від 17.10.2023 про закріплення на постійне носіння спеціальних засобів за ДОП секторі превенції ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з`ясовано, що такими закріплено спеціальні засоби: кайданки, гумовий кийок, бронижелет, засіб споряджений речовими сльозогінної та дратівливої дії на постійне носіння за працівникам ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, в тому числі і Позивачем. Відповідно у вересні місяці дані спецзасоби не були закріплені за Позивачем на постійній основі.

Також, з відповіді ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 13.03.2024 року вбачається, що протягом вересня-жовтня місяця 2023 року дільничним офіцерам поліції сектору превенції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області видавалась автоматична, вогнепальна зброя та спеціальні засоби 14 раз (07.09.2023, 08.09.2023, 21.09.2023, 25.09.2023, 28.09.2023, 3.10.2023, 06.10.2023, 13.10.2023, 19.10.2023, 20.10.2023, 22.10.2023, 4.10.2023, 26.10.2023, 27.10.2023). Жоден дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області не мав на постійному носінні вогнепальну зброю та спеціальні засоби. При цьому, суд слушно зауважив, що відповідач не зазначив коли саме позивач допустив виконання службових функцій на закріпленій за ним поліцейській дільниці без табельної вогнепальної зброї та спецзасобів і не надав доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваного наказу у цій частині.

Щодо ведення контрольно-наглядової справи позивачем на поліцейську дільницю, то суд першої інстанції вказав наступне, що сторона відповідача не надала для дослідження таку справу, а тому перевірити законність та обґрунтованість вказаної підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності у суду об`єктивно немає. Крім цього, з відповіді ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 13.03.2024 року встановив, що Позивач до 20.12.2023 завів контрольно-наглядову справу по території обслуговування Щирецької ОТГ, в якій належним чином накопичувалася інформацією щодо роботи підприємств, установ та організацій, об?єктів дозвільної системи, об?єктів критичної інфраструктури, контактів відповідальних осіб, органів місцевого самоврядування, інших довідкових та інформаційних матеріалів, а також кількістю населених пунктів та населення, місць концентрацій осіб схильних до вчинення правопорушень, осіб, які раніше судимі та перебувають на обліку.

Крім того, з досліджених матеріали службового розслідування та складеного за результатом проведення такого висновку, суд першої інстанції встановив, що на 4 аркуші вказано «під час вивчення облікових справ осіб, які перебувають на профілактичному обліку встановлено, що профілактична робота з ними ведеться належним чином», що, як правильно вказав суд першої інстанції, спростовує твердження викладені в оскаржуваному наказі.

Крім цього, допитаний судом в якості свідка ОСОБА_19 зазначив, що здійснював свої повноваження дільничного офіцера на одній і тій же ділянці з Позивачем і відповідно заповнював разом із Позивачем одну контрольно-наглядову справу на їх поліцейську дільницю. При цьому суд першої інстанції вірно зауважив, що після проведеної перевірки ведення контрольно-наглядової справи свідка ОСОБА_19 не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, незважаючи на спільне ведення КНС разом із Позивачем. Окрім цього, свідок підтвердив, що перевірка діяльності дільничних офіцерів ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області стосувалась лише Позивача, що в свою чергу свідчить про упереджене ставлення відповідача щодо позивача.

Надаючи оцінку висновку відповідача про не виконання позивачем жодного службового завдання щодо перевірки кривдника ОСОБА_4 та неповідомлення керівника про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України вчинене ОСОБА_5 , суд першої інстанції з показів свідка ОСОБА_19 зґясував, що останній несе службу на одній поліцейській дільниці із позивачем та систематично перевіряв разом у групі із позивачем зокрема кривдників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім цього, свідок повідомив, що після розгляду судом протоколу про вчинення домашнього насильства, зокрема і відносно ОСОБА_5 , суд не направляє судове рішення до відділу поліції і відповідно виявити наявність складу кримінального правопорушення у діяннях кривдника у працівників поліції немає. Вказана обставина також підтверджена відповіддю ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 13.03.2024.

Також оскаржуваний наказ № 4383 від 08.12.2023 містить посилання на неналежний розгляд звернення громадянки ОСОБА_18 щодо несплати аліментів на трьох неповнолітніх дітей її колишнім чоловіком ОСОБА_8 з 2014 року (ІП «ЄО» ІКС ІПНП від 16.08.2023 № 8107) та ОСОБА_9 з приводу вчинення домашнього насильства з боку її чоловіка (ІП «ЄО» ІКС ІПНП від 26.08.2023 N 8648). Однак вказані обставини спростовано в суді показами свідка ОСОБА_19 та матеріалами перевірки звернень, де судом першої інстанції встановлено, що зафіксовано проведення профілактичної бесіди із сторонами по зверненню ОСОБА_9 і відмова від написання заяви ОСОБА_18 . При цьому, жоден із заявників не оскаржував діяння позивача, що вказує на відсутність будь-яких негативних наслідків.

Надаючи оцінку покликанням відповідача на не складення протоколу про вчинення ОСОБА_20 адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП, то судом першої інстанції встановлено, що матеріали перевірки діянь ОСОБА_11 були направлені до Щирецької селищної ради. За результатом розгляду матеріалів було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_21 і як наслідок згідно постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Щирецької селищної ради від 07.07.2023 року ОСОБА_21 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, який сплачено ОСОБА_21 . Вказані дії позивача співставлені із нормою передбачено статтею 218 КУпАП, згідно з якою адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема статтею 152 КУпАП.

Оцінюючи посилання відповідача на допущення позивачем виправлення шляхом використання канцелярського приладдя (коректору) в постанові серії ГБВ № 149285 від 03.02.2023 про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та в постанові серії ГБВ № 200047 від 20.03.2023, про притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 175-1 КУпАП, в постанові серії ГАБ № 399699 від 18.05.2023 про притягнення 1. Недзельського до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, в постанові серії ГБВ № 578585 від 15.06.2023, щодо притягнення ОСОБА_15 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та в постанові серії ГБВ № 578583 від 16.06.2023 про притягнення ОСОБА_16 до адміністративної відповідальності за 4. 1 ст. 178 КУпАП, де позивач не зазначив нормативного акту, що передбачає відповідальність за правопорушення, суд першої інстанції правильно вважав, що такі дії не є співмірними до застосованого виду відповідальності, при цьому суд слушно зауважив, що усі штрафи були сплачені правопорушниками, а постанови ними не оскаржувались. Крім цього, свідок ОСОБА_19 вказав, що нагляд за правильністю складення постанов веде сектор адмінпрактики, який відповідно визначає чи належним чином складена постанова. Відповідно притягнення позивача до відповідальності у виді звільнення за дані діяння суд першої інстанції правильно вважав безпідставним.

Щодо зазначення в оскаржуваному наказі посилання на вручення позивачу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст.366 КК України, то суд першої інстанції встановив, проти чого не заперечив представник відповідача, що це не було підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення, а тому вказана обставина не впливає на вирішення спору по суті та відповідно суд не надавав цьому оцінку.

При цьому, слід зазначити, що ні на момент розгляду справи в суді першої інстанції, а ні в апеляційній інстанції вироку суду, який набрав законної сили не постановлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно зауважив, що правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, від 11.07.2023 у справі №1.380.2019.002223 від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, а також від 31.08.2023 у справі №160/3330/19, тощо.

Крім цього, суд першої інстанції слушно зауважив на вибірковість проведення службової перевірки діяльності працівників ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, зокрема дільничних офіцерів поліції сектору превенції, що вказує на упереджене проведення службового розслідування відносно позивача. Вказану обставину підтвердив допитаний в суді свідок ОСОБА_19 .

Також, суд першої інстанції, постановляючи рішення, дослідив рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі №380/29104/23, що набрало законної сили, яким скасовано наказ Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області №1232 від 28.11.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення стосовно окремих працівників відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області», яким до Позивача застосовано стягнення у вигляді догани, за ті ж діяння, що стали підставою для дисциплінарного провадження у цій справі.

Крім того, суд правильно зауважив, що жодне із вказаних порушень позивачем не спричинило негативних наслідків, які б стали підставою для наявності складу дисциплінарного правопорушення.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.05.2019 по справі №826/18834/15, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Також, суд першої інстанції встановив, що у позивача відсутня систематичність вчинення дисциплінарних проступків.

При цьому, суд правильно врахував, що відповідно до частин першої та другої статті 29 Дисциплінарного статуту, яка набрала чинності з 15.03.2022, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. При цьому види дисциплінарних стягнень визначені статтею 13 цього статуту.

Згідно із частинами 1,2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідач, у даній спірній ситуації, належним чином не обґрунтував підстав застосування до позивача саме крайнього виду дисциплінарно стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та не вмотивував неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналізуючи у справах № 420/14443/22 та № 260/5566/22 положення частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання. Верховний Суд зауважив на тому, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

З огляду на викладене вище, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не довів вчинення позивачем проступку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідачем ані під час службового розслідування, ані під час прийняття оскаржуваних наказів не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби.

Відтак, враховуючи положення ст.2 КАС України правильним є висновок суду першої інстанції, що оспорюваний наказ ГУНП у Львівській області №4383 від 08.12.2023 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області» в частині застосування до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно наказ №577 о/с від 19.12.2023 «Про особовий склад», який є наслідком вказаного вище наказу №4383 від 08.12.2023 також підлягає визнанню протиправним і скасуванню, так як він ґрунтується на тих же висновках.

Крім того, суд правильно врахував, що згідно змісту рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Оскільки Законом України «Про Національну Поліцію» не врегульовано питання поновлення на службі, то в даному випадку підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, суд дійшов підставного висновку, що належним способом відновлення порушених прав позивач є поновлення ОСОБА_1 з відповідної дати на посаді, займаній до часу неправомірного звільнення, а саме на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області.

Оскільки днем звільнення є останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем, а враховуючи, що позивача було протиправно звільнено з ГУНП у Львівській області 20.12.2023 року, то суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, з 21.12.2023.

Крім того, суд правильно вказав, що згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, суд слушно зауважив, що виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного 2прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З огляду на це, суд правильно вважав, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 застосуванню у вказаній справі не підлягають.

Аналогічний висновок сформовано викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018 у справі № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним судом першої інстанції обрахунком розміру виплати середнього заробітку, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу з 21.12.2023 (наступний день за днем звільнення) по 22.08.2024 (день винесення рішення судом) у розмірі 351 455,28 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року по справі №380/56/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 07.02.25