Справа № 160/25792/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/25792/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року (суддя О.С. Луніна) у справі № 160/25792/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2024 року №07 щодо відмови позивачці у призначенні пенсії згідно пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачці період її роботи з 17.04.2001 року по 30.09.2013 рік, з 01.10.2013 року по 30.12.2016 рік, як стаж роботи на пільгових умовах за списком №1 і призначити пенсію на пільгових умовах згідно до пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 27.08.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова пенсійного органу в призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону №1058 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідач протиправно не зарахував у пільговому обчисленні страховий стаж позивачки за Списком № 1, що призвело до порушення прав позивачки на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Судом першої інстанції зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2024 року №07 про відмову у призначенні пенсії позивачці підлягає скасуванню, як протиправне.

Як наслідок підлягає задоволенню вимога про зарахування спірного періоду роботи позивачки до пільгового стажу по Списку №1.

На переконання суду, зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з 27.08.2024 року є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачці виповнилось 50 років, страховий стаж складає 32 роки 08 місяців 07 днів, однак пільговий стаж за списком №1 обчислити неможливо, оскільки в довідці КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» відсутня дата та номер її видачі, відсутні накази про проведення атестації робочого місця та перелік атестованих професій. Вважає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірим. Вказує, що у трудовій книжці позивачки за спірні періоди роботи відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за списком №1.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка 27.08.2024 року звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву позивачки від 27.08.2024 року засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності розподілено на структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням № 07 від 03.09.2024 року було відмовлено в призначенні пільгової пенсії в зв`язку з тим, що відсутній пільговий стаж за списком №1. Зазначено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.04.2001 року по 30.12.2016 року згідно довідки виданої КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2», оскільки в даній довідці відсутня дата та номер її видачі, відсутні накази про проведення атестації робочого місця та перелік атестованих професій.

Також у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 32 роки 08 місяців 07 днів, пільговий стаж по Списку № 1 відсутній.

На момент звернення до органу ПФУ позивачці виповнилось 50 років.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2024 року №07 щодо відмови позивачці у призначенні пенсії згідно пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням пенсійного органу №07 від 03.09.2024 року було відмовлено позивачці в призначенні пільгової пенсії в зв`язку з тим, що відсутній пільговий стаж за списком №1.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачці до пільгового стажу за Списком №1 пенсійним органом не зараховано періоди роботи з 17.04.2001 року по 30.09.2013 рік, з 01.10.2013 року по 30.12.2016 рік.

Натомість, з копії трудової книжки позивачки від 21.03.1994 року та копії трудової книжки позивачки від 17.04.2001 року колегія суддів встановила, що наказом №75 від 30.08.1999 року, наказом №41а від 13.08.2004 року, наказом №58/1 від 03.12.2013 року, було атестовано робоче місце позивачки за Списком №1 професія «рентгенлаборант» розділ ХІХ «Охорона здоров`я» позиція 19.

Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, вказане також підтверджується наявною у матеріалах справи копією Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Мелітопольської міської ради Запорізької області, пільговий стаж позивачки за Списком №1 складає за період з 17.04.2001 року по теперішній час - 15 років 08 місяців 14 днів.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що трудовою книжкою позивачки, яка відповідно до приписів ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, підтверджено спірний пільговий стаж роботи позивачки за Списком №1 з 17.04.2001 року по 30.09.2013 рік, з 01.10.2013 року по 30.12.2016 рік. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення пенсійного органу від 03.09.2024 року №07 про відмову у призначенні пенсії позивачці є протиправним та підлягає скасуванню, вимога про зарахування спірного періоду роботи позивачки до пільгового стажу по Списку №1 підлягає задоволенню, а зобов`язання відповідача призначити позиваці пенсію за віком на пільгових умовах з 27.08.2024 року є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Натомість зворотні доводи скаржника, що спірне рішення №07 є правомірним свого, підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 160/25792/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк