Справа № 360/1566/24
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1566/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває на розгляді справа за позовом Єрьоміної Вікторії Анатоліївни (далі - представник позивача, Єрьоміна В.А.) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Луганській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток а саме: за 2017 рік 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 проходив службу у Головному управлінні національної поліції в Луганській області та наказом №1335 о/с від 20 листопада 2020 року капітана поліції ОСОБА_1 , заступника командира взводу №2 роти №2 батальйону поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу) звільнено зі служби в поліції з 23.11.2020 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 23 роки 03 місяці 12 днів, у пільговому обчисленні без урахування календарної вислуги 15 років 03 місяці 18 днів.

При цьому, при звільненні позивачу не була нарахована компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, а саме: за 2017 рік - 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік - 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік - 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки.

Як стверджує представник позивача, на адвокатський запит листом від 26.09.2024 надав відомості щодо невикористаних відпусток позивача, з якого вбачається невикористані дні оплачуваних відпусток: за 2017 рік - 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік - 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік - 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки.

Представник позивача вважає, що бездіяльність Головного управління Національної поліції у Луганській області щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки протиправною.

25.12.2024 від представника ГУНП в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з такого.

Вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на нормативну підставу їх задоволення позивач посилається на норми загального трудового законодавства та Закон України «Про відпустки», а не спеціального.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» ( в редакції яка діяла на час звільнення позивача зі служби в поліції), за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235, затверджено, «Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції».

Абзацом 2 п. 10 розділу III, вищезазначеного наказу визначено, що в наказі про звільнення, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

ОСОБА_1 звільнено з 23.11.2020 наказом ГУНП в Луганській області від 20.11.2020 № 1335 о/с. В наказі від 20.11.2020 № 1335 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції зазначається, «…з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 38 доби …».

Як стверджує відповідач, ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення 23.11.2020 про, що свідчить наявність у позивача витягу з наказу про звільнення, копію якого надано до позовної заяви.

Єдиним юридичним документом, у якому визначена кількість днів невикористаної відпустки яка підлягає компенсації є наказ ГУНП в Луганській області від 20.11.2020 № 1335 о/с.

Позивач наказ ГУНП в Луганській області від 20.11.2020 № 1335 о/с про своє звільнення не оскаржував, відтак, даний наказ є чинним та продовжує встановлювати для позивача спірні юридичні наслідки, а отже визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2017, 2018, 2019 роки є передчасними за відсутності визнання судом протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Таким чином, до поки наказ ГУНП в Луганській області від 20.11.2020 № 1335 о/с, який є єдиним індивідуальним актом, що порушує, на думку позивача, його права, свободи та інтереси, не буде визнаний судом протиправним та скасований в частині окремих положень, зокрема в частині встановлення кількості днів невикористаної відпустки які підлягають компенсації, а тому у відповідача відсутній обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за основні та додаткові відпустки за 2017, 2018, 2019 роки.

Відповідач посилається на правовий висновок Верховного Суду по справі № 808/2122/18 від 31.03.2020, де суд зокрема зазначає (п.п. 15-23) про те, що Закон України «Про Національну поліцію» є спеціальним законом по відношенню до поліцейських, а тому саме останній застосовується при компенсації відпусток, а також і те, що сума грошової компенсації за невикористану відпустку зазначається в наказі про звільнення.

Тобто вказаним правовим висновком Верховний Суд фактично підтверджує доводи відповідача про те, що позивач наказ про звільнення в частині визначення суми компенсації за невикористану відпустку не оскаржує, у зв`язку з чим розрахунок з останнім проведений у повному обсязі.

Таким чином, грошова компенсація за невикористану в році звільнення відпустки ОСОБА_1 була виплачена згідно з положеннями чинного законодавства. Отже, вимога щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток а саме: за 2017 рік 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення є необґрунтованими та передчасними.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 16.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні);

- ухвалою суду від 04.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.04.2016.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 20.11.2020 № 1335 о/с, капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 23.11.2020 за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 38 діб.

Згідно з довідкою управління кадрового забезпечення ГУГП в Луганській області від 25.09.2024 № 2421/111/19-2024, ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Луганській області з 07.11.2015 по 23.11.2020. Позивачем не використано, зокрема, за 2017 рік - 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік - 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік - 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР ) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка ; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР).

Соціальний захист поліцейських регулюється Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ст.92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частиною 2 ст. 93 вищевказаного Закону передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (ч.3 ст.93 Закон №580-VIII).

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби. Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році (ч.ч. 4, 5 ст.93 Закон №580-VIII)

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі - Порядок №260).

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

В контексті наведеного, аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Як вже зазначалося, види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, передбачені положеннями Закону №580-VIII. При цьому, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Разом з тим, не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав у попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Отже, суд вважає, що у наступному календарному році, у тому числі й за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку. Відпустки за попередні роки які невикористані поліцейським в році звільнення не можуть бути залишені без розрахунку (виплати грошової компенсації), адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на правову позицію, сформовану Верховним Судом в постановах у справах № 808/2122/18, № 820/5122/17, відповідно до якої питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин без врахування загальних норм, визначених КЗпП України та Законом № 504/96-ВР, а тому виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

У цьому контексті слід зазначити, що Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 по справі № 160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого у зазначених вище рішеннях суду та підтримав позицію, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, за всі роки служби.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стосовно виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2015 -2021 роки суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 7 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Згідно з абзацом 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

За позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 травня 2020 року у справі №360/4127/19 у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та статтею 12 Закону №3551-XII.

В той час, з огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону № 504, яким передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 та у постанові від 20.07.2023 у справі №200/18480/21.

У контексті викладеного, суд відмічає, що матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не заперечується, що на момент звільнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області позивачем не використано: за 2017 рік - 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік - 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік - 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, а тому при звільненні набув право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної чергової відпустки та додаткової відпустки.

Враховуючи обставини встановлені у ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивачу під час звільнення підлягала виплаті компенсація за всі невикористані дні щорічних та додаткових відпусток: за 2017 рік - 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік - 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік - 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції, що не було вчинено відповідачем під час звільнення позивача зі служби в поліції.

При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення, оскільки такі безпідставні, так як, за недотримання відповідачем формальностей при складанні наказу про звільнення, позивач не може нести відповідальності та не може бути позбавлений належного соціального забезпечення на яке набув права під час проходження служби в поліції. У той час, слід звернути увагу, що інформацію про використання відпусток Управлінням надано у формі довідки від 19.12.2024 № 3321/111/19-2024, тобто не заперечується факт невикористання позивачем належної йому кількості днів щорічної та додаткової відпусток.

Враховуючи те, що при звільненні з позивачем не було проведено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку грошову компенсацію, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (, місцезнаходження: Луганська обл., Сіверськодонецький район, м.Сіверськодонецьк, вул. Сірика Дмитра, буд. 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2017 рік 1 добу основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2018 рік 20 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, за 2019 рік 30 діб основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова