Справа № 520/18634/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 р. Справа № 520/18634/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 10.09.24 у справі №520/18634/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 квітня 2024 року № 18 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 09 квітня 2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» та провести у зв`язку з таким переведенням перерахунок розміру пенсії та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно поданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 12 квітня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу».

Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 про проведення перерахунку пенсії та про перехід на інший вид пенсії, з урахуванням висновків суду в цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 в частині задоволених позовних вимог, скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивачці відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам діючого законодавства, порушує норми матеріального права і підлягає скасуванню. Зазначає, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 має 06 місяців 17 днів стажу держаного службовця. Вказує, що відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 з 19.03.2003 по 11.03.2024 працювала в Департаменті охорони здоров`я Харківської міської ради на посадах заступника директора департаменту - начальника управління з організаційно методичної роботи, які не відносяться до посад, віднесених до категорій посад державних службовців. Відтак, вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області правомірно прийнято рішення №18 від 12.04.2024 про відмову у перерахунку та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу». Окрім того, наводить доводи щодо незгоди із зобов`язальною частиною рішення суду першої інстанції. Вважає, що у випадку зобов`язання його судом вчинити певні дії, як то зарахувати певні періоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливості вчинити такі дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи. Рішення суду в такому випадку буде виконати неможливо. Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, не відповідає вимогам діючого законодавства та підлягає скасуванню.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 02.09.2002 по 11.03.2024 працювала в Департаменті охорони здоров`я Харківської міської ради на різних посадах, зокрема, як посадова особа місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 09.04.2024 щодо перерахунку пенсії та переведення на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 квітня 2024 року №18 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку та переведенні на зазначений вид пенсії у зв`язку з тим, що за результатами розгляду заяви з наданими та наявними документами в електронній пенсійній справі встановлено, що підстави для перерахунку пенсії відсутні, оскільки стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців складає 8 років 4 місяців. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 посаду, віднесену до категорій посад державних службовців, не займала. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.10.1985 ОСОБА_1 з 01.01.2002 по 11.03.2024 працювала в Департаменті охорони здоров`я Харківської міської ради на посадах заступника директора Департаменту - начальника управління з організаційно-методичної роботи, які не відносяться до посад, віднесених до категорій посад державних службовців.

Позивачка, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 квітня 2024 року №18 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 квітня 2024 року № 18 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Окрім того, суд першої інстанції виходив з того, що з метою належного захисту прав позивачки необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 про проведення перерахунку пенсії та про перехід на інший вид пенсії, з урахуванням висновків суду в цій справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України «Про державу службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (далі по тексту - Закон №3723-ХІІ).

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме: Закон України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі по тексту - Закон №889-VIII).

З 01.05.2016 року Закон № 889-VIII набув чинності, а положення Закону №3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, аналіз наведеної вище норми Закону №3723-ХІІ дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до пунктів 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII пенсія державного службовця згідно статті 37 Закону №3723-ХІІ призначається: державним службовцям, які на день набрання чинності Закону №889-VIII обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Закону №889-VIII мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби, зокрема, якщо особа обіймала посади державної служби та має не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Відтак, з аналізу зазначених норм чинного законодавства виходить, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Як встановлено з матеріалів даної справи, а саме копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 обіймала наступні посади: з 02.09.2002 головний спеціаліст з питань материнства та дитинства в Управлінні охорони здоров`я Московського районної ради в м. Харкові; з 19.03.2003 начальник в Управлінні охорони здоров`я Московського районної ради в м. Харкові; з 01.01.2011 заступник директора Департаменту - начальника управління з організаційно-методичної роботи Департаменту здоров`я Харківської міської ради; з 11.03.2024 звільнена з займаної посади за власним бажанням (а.с.8-11).

Згідно оспорюваного рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) №18 від 12.04.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку та переведенні на зазначений вид пенсії у зв`язку з тим, що за результатами розгляду заяви з наданими та наявними документами в електронній пенсійній справі встановлено, що підстави для перерахунку пенсії відсутні, оскільки стаж роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців складає 8 років 4 місяців. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 посаду, віднесену до категорій посад державних службовців, не займала. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.10.1985 ОСОБА_1 з 01.01.2002 по 11.03.2024 працювала в Департаменті охорони здоров`я Харківської міської ради на посадах заступника директора Департаменту - начальника управління з організаційно-методичної роботи, які не відносяться до посад, віднесених до категорій посад державних службовців (а.с.6-7).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що приписи п.4 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII передбачають, що до стажу державної служби зараховуються: час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Окрім того, приписами п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі по тексту - Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В даному випадку, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області мало керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі по тексту - Порядок №283), відповідно до п.1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Враховуючи вище викладене, обчислення державної служби за період роботи до 01.05.2016 повинно здійснюватися відповідно до Порядку №283.

Згідно пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності Закон України від 7 червня 2001 року №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі по тексту - Закон №2493-ІІІ).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-ІІІ передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися.

Відповідно до ст.46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Окрім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26.06.2018 року у справі №735/939/17, що робота в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмова управління Пенсійного фонду у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби та призначенні пенсії державного службовця є протиправною.

Наведене вище також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.03.2019 року у справі №466/5138/17.

Відтак, з урахуванням наведеного, період роботи ОСОБА_1 на посадах в органі місцевого самоврядування згідно відповідних записів в її трудовій книжці має бути включений в стаж роботи на посаді державної служби.

Наведене вище також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.05.2021 року у справі №623/198/17.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка з 19.03.2003 по 11.03.2024 працювала в Департаменті охорони здоров`я Харківської міської ради на посадах заступника директора департаменту - начальника управління з організаційно методичної роботи, які не відносяться до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, є необґрунтованими.

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення (рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 12 квітня 2024 року) відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, та всупереч вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №18 від 12 квітня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону №889-VIII.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення №18 від 12.04.2024, є необґрунтованими та спростовуються висновками суду у даній справі.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, які стосуються незгоди із зобов`язальною частиною рішення суду першої інстанції, мотивуючи це тим, що у випадку зобов`язання його (відповідача) судом вчинити певні дії, як - то зарахувати певні періоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливості вчинити такі дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи, а рішення суду в такому випадку буде виконати неможливо, колегія суддів зазначає, що такі доводи підлягають відхиленню, з огляду на наступне.

Так, оспорюване рішення №18 від 12 квітня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та переведенні на інший вид пенсії відповідно до Закону №889-VIII було прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (вказаний орган Пенсійного фонду України визначено за принципом екстериторіальності), і саме останнє досліджувало заяву позивачки про перехід на інший вид пенсії відповідно згаданого вище Закону, та пенсійні документи останньої.

Як вже зазначалося вище, судом апеляційної інстанції підтверджено висновки суду першої інстанції про те, що вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В даному випадку дії зобов`язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом до того органу, рішення якого оскаржується.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 про проведення перерахунку пенсії та про перехід на інший вид пенсії, з урахуванням висновків суду в цій справі.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 у справі №520/18634/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський