Справа № 140/14152/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/14152/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача Єфімова О.М.,

представника відповідача Загородньої Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області (далі ГУ ДПС України у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-0319-UA0036300 від 01.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 24.03.2003 він зареєстрований як фізична-особа підприємець, із наступними видами діяльності: 25.62 - механічне оброблення металевих виробів (основний); 46.63 - оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва; 73.20 - дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки; 33.12 - ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. 08.11.2023 ФОП ОСОБА_1 зареєстрував зміни про ФОП, а саме: змінено місцезнаходження ФОП; додано нові КВЕДи та змінено основний КВЕД: 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 85.59 Інші види освіти, н. в. і. у.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.03.2021 ОСОБА_1 є власником об`єкту нежитлової нерухомості: АПК площею 3718,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки позивач є власником об`єкта нежитлової нерухомості, 01.05.2024 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) №0-0319-UA0036300, яким згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в сумі 249126,10 грн. Зазначене ППР було оскаржене в адміністративному порядку до ДПС України, однак рішенням від 20.11.2024 №34944/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, а ППР без змін.

Позивач зазначає, що відповідачем було протиправно прийнято оскаржуване ППР за платежем на податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, оскільки об`єкт, за який нараховано податкове зобов`язання є складським приміщенням та використовується для промислового виробництва палет, брикет (тирса) та інших виробів, а тому у відповідності до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України складські приміщення не є об`єктом оподаткування.

Зазначає, що згідно з пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) (в редакції Закону № 3603-IX від 23.02.2024) не є об`єктом оподаткування, зокрема будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. До викладення пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України в новій редакції він діяв в редакції Закону № 466-IX від 16.01.2020, яка звучала так: «не є об`єктом оподаткування, зокрема будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку». Так як винесеним ППР визначено суму податкового зобов`язання за 2023 рік, то до даних правовідносин слід застосовувати пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України в редакції Закону № 466-IX від 16.01.2020, яка діяла протягом 2023 року.

За даними витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 13.06.2023, що міститься в технічному паспорті виробничого будинку від 13.06.2023 (інвентаризаційна справа №7631) об`єкт нерухомості відноситься до будівель інших промислових об`єктів, включаючи поліграфічне. Отже, як того вимагає пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції Закону № 466-IX від 16.01.2020) належний ОСОБА_1 на праві приватної власності об`єкт нерухомості згідно із ДК 018-2000 відноситься до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади». Крім того, об`єкт нерухомості відноситься до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, як визначено пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (в редакції Закону № 3603-IX від 23.02.2024). Як підсумок, за умови застосування до даних правовідносин будь-якої редакції пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єкт нерухомості є промисловим.

Позивач також звертає увагу на те, доказом того, що об`єкт нерухомості дійсно використовувався протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності позивача є: видаткові накладні №РН-0000027 від 09.11.2023, №РН-0000028 від 15.11.2023, №РН-0000034 від 08.12.2023, РН-0000036 від 09.12.2023, РН-0000041 від 29.12.2023 за якими відбувалась реалізація готової продукції (брикет (тирса)). Також підтвердженням фактичного здійснення промислового виробництва є подана ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу податкова декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023 рік, в якій задекларовано дохід, у тому числі від промислової діяльності в сумі 2000000,00 грн, що свідчать про здійснення позивачем промислової діяльності на згаданому об`єкті оподаткування.

За таких обставин позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-0319-UA0036300 від 01.05.2024 винесено ГУ ДПС у Волинській області протиправно та підлягає скасування.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 прийнято до провадження дану адміністративну справу, її розгляд ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено у даній справі підготовче засідання на 14:30 09.01.2025.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 задоволено клопотання представника позивача та ухвалено судове засідання в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, призначене на 14:30 09 січня 2025 року, проводити в режимі відеоконференції з участю представника позивача адвоката Єфімова Олександра Миколайовича поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення EasyCon (https://vkz.court.gov.ua).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 31.12.2024 представник відповідача позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своєї позиції зазначила, що згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11, АПК 3718,3 кв. м, цільове призначення земельної ділянки місця розташування: для ведення добувної промисловості).

Згідно даних технічного паспорту та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (Реєстраційний номер документу: Т101:4275-8952-7194-9624): Об`єкт: приміщення адміністративно-побутового корпусу; тип: будинок; Код ДКБС :1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне; Вид будівництва: Існуюча забудова А-2.

Відповідач зазначила, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного(податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування. Відповідно до рішення Нововолинської міської Ради від 14.07.2021 №7/19 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2023 рік» ставка податку на будівлі нежитлової нерухомості (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне) становить 1%.

Попередній основний вид діяльності позивача: 46.63 «Оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва». З 22.09.2023 основний вид діяльності: 16.29 «Виробництво інших виробів з деревини: виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння. Крім цього, згідно даних ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 обліковується як фізична особа - підприємець з 25.03.2003 та перебуває на спрощеній системі оподаткування - другої групи.

Згідно до п. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Також відповідач звернула увагу, що форма №20 ОПП (повідомлення про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність ) платником податків до контролюючих органів не подавалась, тобто об`єкти, які приймали б участь у здійсненні господарської діяльності відсутні. Найманих працівників також немає.

Буквальний аналіз пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як «будівлі промисловості промислових підприємств». При цьому законодавець використав прислівник «зокрема», який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

Визначення належності будівлі, до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості ,згідно із Класифікатором. Для отримання висновку щодо класифікації приналежних їй об`єктів нерухомості доцільно звернутись до органу який реалізує державну політику з питань державного архітектурного-будівельного контролю та нагляду. Тому об`єкт нерухомості (комплекс), який на праві власності належить позивачу, навіть за наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що ГУ ДПС у Волинській області правомірно сформовано ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення за 2023 рік №0-0319- UA 0036300 від 01.05.2024 на суму 249126,10 грн. Просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив від 02.01.2025 представник позивача не погоджується із твердженнями представника відповідача викладених у відзиві, підтримав свою позицію викладену у позовній заяві та просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:30 год. 21.01.2025, яке було відкладено на 16:00 год. 29.01.2025.

В судовому засіданні 29.01.2025 було оголошено перерву до 14:30 год. 04.02.2025.

У судових засіданнях, проведених 29.01.2025, 04.02.2025 в режимі відеоконференції, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно із даними ІКС «Податковий блок» Шахраюк В.В. як ФОП з 25.03.2003 та перебуває на спрощеній системі оподаткування другої групи.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.03.2021 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нежитлової нерухомості: АПК площею 3718,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, вищевказане нерухоме майно, зокрема, протягом 2023 перебувало у власності ОСОБА_1

01.05.2024 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-0319- НОМЕР_1 , відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2023 рік у розмірі 249126,10 грн (а. с. 14).

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що у нього є пільги, передбачені приписами пункту «є» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України, відповідно до якого не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до норм п. п. 266.2.1 п. 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із п. п. 14.1.129-1 п. 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема, будівлі промислові та склади.

Законом України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесені зміни до підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України, відповідно до яких: не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до ДК 009:2010 економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво». Промисловість у розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Суд наголошує, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливо у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Тому, за умови, що об`єкт нерухомості який належить, зокрема, фізичній особі, використовується у господарській діяльності такої особи (з урахуванням виду діяльності по КВЕД), за функціональним призначенням щодо промислового виробництва, вказане і є підставою для застосування вимог підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266 2 статті 266 ПК України.

Як встановив суд, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на період нарахування податку, ФОП ОСОБА_1 з 17.03.2021 по даний час є власником об`єкта нежитлової нерухомості: приміщення адміністративно-побутового комбінату площею 3718,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 24.03.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець, номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 0001233, із основним видом діяльності 25.62 Механічне оброблення металевих виробів, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №976266 та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 8, 9).

Разом з тим, 08.11.2023 ФОП ОСОБА_1 зареєстрував зміни про ФОП, а саме: змінено місцезнаходження ФОП; додано нові КВЕДи та змінено основний КВЕД: 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 85.59 Інші види освіти, н. в. і. у.

Цей клас (16:29) згідно КВЕД-2010, включає: виробництво різноманітних виробів з деревини: рукояток і корпусів для інструментів, щіток, мітел, пензлів; колодок та розтяжок для взуття, вішаків для одягу; предметів домашнього вжитку та кухонного посуду; виробництво статуеток і прикрас, виробів із мозаїкою та інкрустацією;, шкатулок і футлярів для ювелірних, ножових і подібних виробів; котушок, шпуль, бобін для ниток і подібних виробів; інших виробів з деревини; оброблення натурального корка, виробництво агломерованого корка; виготовлення виробів з натурального й агломерованого корка, у т. ч. покриттів для підлоги; виробництво плетениці та виробів з рослинних матеріалів для плетіння: матів, циновок, ширм тощо; виробництво кошиків і плетених виробів; виробництво брикетів і гранул для опалення, виготовлених із пресованої деревини або її замінників, таких як мелені зерна кави або боби сої; виробництво дерев`яних рам для дзеркал і картин; виробництво підрамників для полотен художників; виробництво дерев`яних частин для взуття (наприклад, підборів і колодок); виробництво ручок для парасольок, тростин тощо; виробництво заготовок для виготовлення люльок для паління.

Аналізуючи зазначений вид діяльності позивача, суд встановив, що згідно із Класифікацією видів економічної діяльності ДК 009:2010 вид діяльності за кодом 16:29 «Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння», який класифікується у секції «С» КВЕД ДК 009:2010 (переробна промисловість ).

Згідно пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування, зокрема будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Як стверджує позивач в позовній заяві, у своїй господарській діяльності об`єкт нерухомості ФОП ОСОБА_1 використовує для промислового виробництва в ньому пелет, брикет (тирса) та інших виробів. Також в ньому розміщено необхідне обладнання для цього процесу. Тобто, на думку позивача, видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є промислове виробництво, якому відповідає і цільове призначення належного йому майна нежитлової нерухомості з виробничими потужностями для виготовлення промислової продукції.

На підтвердження того, що об`єкт нерухомості - АПК площею 3718,3 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , використовувався протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності, позивачем надано фото обладнання та виробів, видаткові накладні №РН-0000027 від 09.11.2023, №РН-0000028 від 15.11.2023, №РН-0000034 від 08.12.2023, РН-0000036 від 09.12.2023, РН-0000041 від 29.12.2023 згідно яких відбулася реалізація готової продукції (брикет (тирса)) (а. с. 33-35).

Також на підтвердження здійснення промислового виробництва на згаданому вище об`єкті оподаткування ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023 рік, в якій задекларовано дохід, у тому числі від промислової діяльності в сумі 2000000,00 грн (а. с. 36-38).

Суд зазначає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Відповідно до рішення Нововолинської міської Ради від 14.07.2021 №7/19 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2023 рік» ставка податку на будівлі нежитлової нерухомості (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне) становить 1%.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2).

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України).

Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 не оспорює права ГУ ДПС по визначенню податкового зобов`язання та не наводить доводів про наявність у оспорюваному ППР арифметичних чи методологічних помилок.

При цьому позивач наполягає на наявності у нього пільги, передбаченої приписами пунктом «є» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК, відповідно до якого не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до ДК 009:2010 економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Промисловість у розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 рік від 29.02.2024, позивачем вказано основний КВЕД 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 11, АПК 3718,3 кв. м., цільове призначення земельної ділянки місця розташування: для ведення добувної промисловості) (а. с. 12).

Разом з тим, суд критично оцінює надані позивачем докази на підтвердження ведення ним виробничої діяльності, а саме: фото обладнання та виробів, копії видаткових накладних №РН-0000027 від 09.11.2023, №РН-0000028 від 15.11.2023, №РН-0000034 від 08.12.2023, РН-0000036 від 09.12.2023, РН-0000041 від 29.12.2023 згідно яких відбулася реалізація готової продукції (брикет (тирса)), оскільки такі не дають можливості суду ідентифікувати належність приміщення саме позивачу, а також визначити використання ФОП ОСОБА_1 саме спірного об`єкту нерухомості у 2023 році для здійснення господарської діяльності саме позивача.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина перша статті 73 КАС України).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, тобто відповідність доказу об`єктивній дійсності є його безсумнівність, яка обумовлена зібраними матеріалами справи; достатніми, що відображається в наявності такої системи належних, допустимих, достовірних доказів, які отримані в результаті всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, пов`язаних з предметом справи та всієї сукупності зібраних у ній доказів і яка достовірно встановлює всі обставини справи; належними, тобто властивість доказу, яка характеризує зв`язок відомостей і які становлять його зміст з обставинами, які підлягають доказуванню; допустимими, тобто відповідними процесуальній формі їх одержання, єдиною загальною вимогою недопустимості доказів є виявлення порушень закону при їх збиранні.

Закріплений у статті 9 КАС України принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи полягає, насамперед, у активній ролі суду при розгляді справи.

В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення.

Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази. При цьому, суд може вживати заходи щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 9 КАС України).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.07.2020, справа №826/548/17, що в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, суд застосовує до спірних правовідносин.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, беручи до уваги дослідженні судом докази, суд вважає, що такі підтверджують правомірність прийняття ГУ ДПС у Волинській області спірного ППР.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення №0-0319-UA0036300 від 01.05.2024 прийнято відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п. 29).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 229, 243 ч.3 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський

Повний текст рішення складено 06 лютого 2025 року.