Справа № 953/8998/24
Суддя: Глос М. Л.
Дата ухвалення: 2024-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/8998/24
Провадження № 2-а/953/143/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря Сороченко М.О.,

представника позивача Коваленка В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Бєлоус Л. В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: скасувати постанову № 841 від 17.09.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 ) полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення штрафу у розмірі 25 500 грн; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити у зв`язку з малозначністю діяння та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує такими обставинами. 03.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому він перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, з метою оформлення військово-облікового документа нового зразка, передбаченого Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 559 (далі Порядок № 559), і подальшого отримання права на відстрочку на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

03.09.2024 року позивач пройшов військово-лікарську комісію (далі ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_4 , де він перебуває на військовому обліку, а також подав заяву про видачу військово-облікового документа.

За результатами проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також за заявою про видачу військово-облікового документа позивачу видано талон-повідомлення про необхідність прибуття до кабінету № 4 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14:00 год. 30.09.2024 року для отримання виготовленого нового військово-облікового документа.

14.09.2024 року, коли позивач перебував у короткочасному відрядженні у м. Києві, його у громадському місці зупинили представники ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Києві з метою перевірки військово-облікових даних. ОСОБА_1 довів до відома старшого групи оповіщення про проходження ним 03.09.2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також пред`явив для ознайомлення талон-повідомлення про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14:00 год. 30.09.2024 року. Однак працівники ІНФОРМАЦІЯ_6 не врахували доводів ОСОБА_1 і вручили йому повістку від 14.09.2024 року про необхідність прибуття до зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_3 16.09.2024 року о 08:30 год.

Коли позивач у призначені дату і час прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 , офіцер адміністративного відділення ОСОБА_3 склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення № 841 від 16.09.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 при собі військово-облікового документа і непред`явленням його на вимогу службової особи РТЦК всупереч вимогам ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду цього протоколу начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 полковник ОСОБА_4 . 17.09.2024 року прийняв постанову № 841 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500 грн.

19.09.2024 року новий військово-обліковий документ № 3 від 19.09.2024 року було виготовлено і видано позивачу. Тобто на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності він не мав об`єктивної можливості пред`явити військово-обліковий документ у зв`язку з його відсутністю, що було зумовлене недотриманням службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 встановленого чинним законодавством строку виготовлення такого документа.

З огляду на зазначене позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності такою, що прийнята всупереч меті провадження у справах про адміністративні правопорушення, принципам справедливості, об`єктивності та співмірності адміністративного стягнення, без повного та всебічного з`ясування обставин, що підлягають встановленню у справах цієї категорії,.

Ухвалою від 04.10.2024 року Київський районний суд м. Харкова відкрив спрощене провадження у справі з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи ІНФОРМАЦІЯ_7 було сповіщено належним чином. До суду відповідач надав відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував, вважаючи, що рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за змістом ґрунтується на вимогах чинного законодавства щодо правил військового обліку в умовах воєнного стану .

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205, ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши заперечення відповідача, викладені у відзиві, суд дійшов висновків про наявність фактичних і правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Постановою № 1841 від 17.09.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25000,00 грн. Згідно з цією постановою ОСОБА_1 16.09.2024 року, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , всупереч вимогам ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу службової особи зазначеного РТЦК.

Факт і обставини вчинення ОСОБА_1 діяння, поставленого йому за провину, задокументовано протоколом про адміністративне правопорушення № 841 від 16.09.2024 року, який склав офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Києві лейтенант ОСОБА_3 , і рапортом начальника групи документального забезпечення цього ж ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_5 від 16.09.2024 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного акта суб`єкта владних повноважень, суд виходить із такого.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Військовий обов`язок згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» включає, серед іншого, дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався і триває на час ухвалення рішення судом. Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як унормовано ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Зазначена правова норма є бланкетною, тобто відсилає до положень законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації, яке встановлює для військовозобов`язаних громадян спеціальні вимоги.

Спеціальний обов`язок для громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженої службової особи, зокрема, представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, встановлено частиною 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби унормована Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету (далі Порядок № 560).

Згідно з п. 49 Порядку № 560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Як визначено у Порядку № 559, військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до категорії військовозобов`язаних, оформлюється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом.

Випадки видачі зазначеного вище документа за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку визначені п. 14 Порядку № 559. Зокрема (але не виключно), відповідний документ видається у разі: взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста; зміни категорії щодо військового обов`язку; відсутності у старому військово-обліковому документі місця для внесення змін; виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 559.

За результатами дослідження й оцінки поданих представником позивача і досліджених у судовому засіданні доказів суд встановив такі обставини.

03.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому він перебуває на військовому обліку, з заявою про видачу йому військово-облікового документа нового зразка, передбаченого Порядком № 559, з метою подальшого оформлення відстрочки від призову на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як студенту, що навчається за денною формою навчання і здобуває рівень освіти, вищий за раніше здобутий.

Наявність у позивача зазначеної вище підстави для відстрочки від призову підтверджено поданими його представником і дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме даними:

- довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти про те, що ОСОБА_1 є студентом-магістром денної форми навчання Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» з 01.09.2024 року (а. с. 38);

-Витягу з наказу по Національному аерокосмічному університету ім.. М. Є. Жуковського «ХАІ» від 28.08.2024 року про зарахування за результатами конкурсу ОСОБА_1 студентом факультету № 6 за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» магістром денної форми навчання (а. с. 40).

03.09.2024 року позивач пройшов ВЛК і був визнаний придатним до військової служби. У подальшому за результатами розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 йому було видано талон-повідомлення про прибуття до зазначеного вище ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14:00 30.09.2024 року для отримання військово-облікового документа нового зразка.

Новий військово-обліковий документ ОСОБА_1 було видано раніше вказаної у талоні-повідомленні дати 19.09.2024 року.

Разом із тим, у період, коли військово-обліковий документ був на стадії виготовлення, 14.09.2024 року ОСОБА_1 у громадському місці у м. Києві зупинили службові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою перевірки військово-облікових даних. Позивач усно повідомив старшого групи оповіщення про зазначені вище обставини, з огляду на які пред`явити відповідний документ він був об`єктивно не в змозі. На підтвердження своїх слів ОСОБА_1 надав службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 для ознайомлення талон-повідомлення про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14:00 год. 30.09.2024 року для отримання військово-облікового документа нового зразка. Під час перевірки працівники ІНФОРМАЦІЯ_6 вручили ОСОБА_1 повістку від 14.09.2024 року про прибуття до цього органу 16.09.2024 року о 08:30 год (а. с. 33).

У зазначені у повістці дату та час позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 і усно та письмово повідомив, що 03.09.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання військово-облікового документа нового зразка і подальшого оформлення права на відстрочку від призову на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у цей же день пройшов ВЛК, і для одержання оновленого військово-облікового документа має прибути до зазначеного вище РТЦК 30.09.2024 року згідно з талоном-повідомленням (а. с. 34, 35). Проте наведені доводи ОСОБА_1 службові особі ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Києві проігнорували, натомість 16.09.2024 року щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а наступного дня прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за недотримання правил військового обліку

Отже, матеріалами справи встановлено і позивачем не заперечується факт вчинення ОСОБА_1 діяння, що містить формальні ознаки передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП адміністративного правопорушення недотримання вимог ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мати при собі військово-обліковий документ і пред`явити його на вимогу компетентного представника ТЦК та СП.

Суд звертає увагу, що ні згадана вище правова норма, ні інші положення спеціального законодавства не встановлюють жодних винятків, які б дозволяли громадянам чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) в особливий період перебувати у громадських місцях без військово-облікового документа і не пред`являти його на вимогу уповноваженої службової особи. Водночас ОСОБА_1 , вибуваючи у відрядження у м. Київ 13.09.2024 року, достеменно знав про відсутність у нього на той час можливості виконати імперативні приписи ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі зупинення представниками ТЦК та СП для перевірки військово-облікових даних.

Зазначене свідчить про наявність у діях позивача формально-юридичних ознак об`єктивної і суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, поставленого йому за провину.

Разом із тим, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення, уповноважені службові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Києві не врахували і не дали жодної оцінки його доводам щодо причин відсутності військово-облікового документа, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Водночас подані позивачем і досліджені у судовому засіданні докази дають підстави для беззаперечного висновку, що у період з 14.09.2024 року до 17.09.2024 року ОСОБА_1 був об`єктивно не в змозі пред`явити військово-обліковий документ, який з 03.09.2024 року до 19.09.2024 року знаходився на стадії виготовлення.

У контексті наведеного суд звертає увагу, що згідно з вимогами п. 18 Порядку № 559 військово-обліковий документ на бланку повинен бути виданий (замінений) протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації заяви в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки або його відділі (відповідному органі СБУ, підрозділі розвідувального органу.

Отже, за вищевказаними нормативними вимогами, з огляду на те, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про виготовлення військово-облікового документа нового зразка 03.09.2024 року (вівторок), згаданий документ мав бути виготовлений до 11.09.2024 року.

З огляду на викладене ОСОБА_1 на час притягнення його до адміністративної відповідальності не мав при собі військово-облікового документа у зв`язку з недотриманням уповноваженими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 встановленого чинним законодавством строку виготовлення зазначеного документа. За таких обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення означало б перекладання на людину тягаря негативних наслідків неналежного виконання уповноваженими представниками влади своїх службових обов`язків, що є неприпустимим.

Звертає суд увагу і на поведінку ОСОБА_1 , що передувала вчиненню діяння, поставленого йому за провину. Зокрема, позивач оновив свої військово-облікові дані у строк, установлений абз. 5 п. 1 ст. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 року, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про отримання військово-облікового документа нового зразку, в установлений законом спосіб повідомив уповноважений орган про наявність у нього передбаченої законом підстави для відстрочки від призову і надав необхідні документи на її підтвердження, а після виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Києві добровільно з`явився у вказані у повістці дату і час та повідомив про виготовлення військово-облікового документа нового зразка.

Така поведінка, на переконання суду, демонструє послідовну спрямованість ОСОБА_1 дотримуватися встановлених чинним законодавством правил військового обліку і є проявом громадянської відповідальності в умовах воєнного стану.

Як унормовано ч. 1 ст. 2 КАС України, завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою воно надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами дослідження й оцінки встановлених в адміністративній справі обставин суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 , приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення, не врахував обставин, які у цій справі мали істотне значення для вирішення відповідного питання причин відсутності у позивача військово-облікового документа і поведінки ОСОБА_1 , що передувала вчиненню дій, поставлених йому за провину. Наслідком цього стало застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у значному розмірі, що явно не співмірне легітимній меті відповідних норм спеціального законодавства забезпечення належної організації військового обліку під час мобілізації в особливий період.

Отже, рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 , викладене в оскаржуваній постанові, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і застосування адміністративного стягнення не може вважатися обґрунтованим і пропорційним.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частинами 3 і 4 статті 51, частиною 4 статті 121, частиною 5 статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною 3 статті 123, частинами 2-5 статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Виходячи з зазначеного вище суд дійшов висновку, що за обставин цієї справи діяння ОСОБА_1 не завдало і не могло завдати жодної реальної шкоди правам і свободам інших осіб та інтересам суспільства, які полягають у створенні належних організаційних умов для проведення мобілізації в установленому законом порядку з метою забезпечення обороноздатності держави і захисту її громадян в умовах збройної агресії російської федерації проти України.

З огляду на викладене, а також на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вперше і відсутність обставин, що її обтяжують, суд вважає за необхідне звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 22 цього Кодексу у зв`язку з малозначністю діяння, обмежившись оголошенням ОСОБА_1 усного зауваження.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач надав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 року (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 247, 251, 280 КУпАП суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 841 від 17.09.2024 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500,00 грн.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі ст. 22 цього Кодексу у зв`язку з малозначністю діяння й обмежитися усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , суму сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя М. Л. Глос