Справа № 640/32891/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Кобаля М.І.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника відповідача - Васіни І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України щодо визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.01.2021 відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/32891/20 до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 адміністративну справу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України залишено без розгляду на підставі п. 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що у зв`язку з неможливістю працевлаштування в Україні та відсутністю засобів для проживання позивач тимчасово виїхала до Туреччини, де і перебуває на даний час. Стверджує, що фінансової можливості повернутися до України немає, а тому через громадян України передала заяву про розгляд справи без її участі від 14.06.2023. Зазначає, що вказана заява отримана судом 26.06.2023, але не зареєстрована та не взята до уваги під час розгляду справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від представника Міністерства юстиції України 30.01.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що позивач, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибула двічі.

В судове засідання з`явився представник відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. З урахуванням належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 адміністративну справу прийнято до провадження судді Панченко Н.Д. та призначено судове засідання на 16.05.2023 о 10:30 год.

Суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з відсутністю фінансування на здійснення відправки поштової кореспонденції, про вказану ухвалу та дату проведення судового засідання позивач повідомлена засобами електронного зв`язку на електронну адресу, зазначену особисто позивачем у позовній заяві - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Засобами телефонного зв`язку повідомити позивача не вдалося, оскільки за номером телефону " НОМЕР_1 " абонент знаходився поза зоною досяжності, про що судом складено відповідний акт від 09.05.2023.

Згідно протоколу судового засідання від 16.05.2023 встановлено, що в матеріалах справи містяться відомості про своєчасне повідомлення належним чином позивача про дату, час та місце розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилася. У зв`язку з першою неявкою позивача суд оголосив перерву у судовому засіданні до 03.07.2023 до 09:00.

Документ в електронному вигляді "Повістка про виклик до суду в адміністративній справі" від 12.06.23 по справі №640/32891/20 (суддя Панченко Н.Д.) був надісланий одержувачу « ОСОБА_1 » на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Документ доставлено до електронної скриньки: 12.06.2023. Засобами телефонного зв`язку повідомити позивача не вдалося, оскільки за номером телефону " НОМЕР_1 " абонент знаходився поза зоною досяжності, про що судом складено відповідний акт від 12.06.2023.

Згідно протоколу судового засідання від 16.05.2023 встановлено, що в матеріалах справи містяться відомості про своєчасне повідомлення належним чином позивача про дату, час та місце розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилася. У зв`язку з першою неявкою позивача суд оголосив перерву у судовому засіданні до 03.07.2023 до 09:00.

Про наступне судове засідання, призначене на 03.07.2023, позивача повідомлено повісткою, яку направлено на електронну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 12.06.2023.

Судом першої інстанції встановлено, що у судове засідання, призначене на вказану дату, позивач належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи не прибув, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення засідання або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Оскільки будь-яких доказів щодо причин неявок у судові засідання, що призначені на 16.05.2023 та 03.07.2023 позивачем суду не надано, суд дійшов висновку, що позивач двічі поспіль, без поважних причин не прибув у судові засідання.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач належно повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, повторно після відкладення розгляду справи не прибула до судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик до суду надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному ст. 129 цього Кодексу.

Частиною другою статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені ст. 205 КАС України.

Частиною п`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у п. 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що застосування наведених норм статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України і, як наслідок п. 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає наявність таких обов`язкових умов: 1) позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання; 2) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки; 3) неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті; 4) від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; 5) відповідач не наполягає на розгляді справи по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 16.05.2023 та 03.07.2023 не з`явилася.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з документів наданих до апеляційної скарги вбачається, що 20.06.2023 позивачкою направлено на адресу Київського окружного адміністративного суду заяву про розгляд справи без участі позивача, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта». Згідно роздруківки із сайту Укрпошта вбачається, що поштове відправлення із трекінговим номером №310 вручено за довіреністю 26.06.2023.

Однак, в матеріалах справи та КП «Діловодство спеціалізованого суду» зазначене клопотання відсутнє та не зареєстроване судом, а тому не було враховано судом під час прийняття оскаржуваної ухвали, що є підставою для її скасування.

Доводи відповідача про те, що із даного поштового відправлення неможливо встановити, що саме скеровувалось до суду , адже зміст вмісту такого відправлення можливо встановити лише із цінного листа з описом вкладення, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи із наступного.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку урегульований Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 року (далі - Правила №270; у редакції, що чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Як зазначено у пункті 8 цих Правил оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Пунктом 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з пунктом 19 Правил №270 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Із системного аналізу зазначених норм, слідує, що Правилами №270 визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю; з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю; до інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства не передбачено, які саме категорії поштових відправлень повинна використовувати сторона у справі, що свідчить про можливість використання різних способів поштових відправлень для надіслання процесуальних документів.

Із огляду на це, доводи відповідача стосовно недоведення позивачем факту направлення заяви про розгляд справи без участі позивача від 14.06.2023 з підстав відсутності опису його вкладення є необґрунтованими.

Окрім того, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу посилається на акти від 09.05.2023 та від 12.06.2023, якими підтверджується факт неможливості повідомлення позивача про судові засідання засобами телефонного зв`язку, оскільки абонент знаходився поза зоною досяжності.

Однак, в матеріалах справи відсутні вищезазначені акти, що свідчить про недоведеність встановлених судом обставин.

Так, Конституційний Суд України у пунктах 2, 2.1 Рішення від 6 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 також зазначив, що приписи статті 8, частини першої статті 55 Конституції України зобов`язують державу гарантувати на законодавчому рівні кожному можливість реалізації його права на судовий захист. Законодавець має встановити такий обсяг права осіб на судовий захист, який забезпечував би його дієву реалізацію, а відмова судів у реалізації такої можливості може призвести до порушення гарантованого Конституцією України права на судовий захист. Гарантуючи судовий захист із боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За юридичною позицією Конституційного Суду України право на судовий захист як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя; відсутність такої можливості обмежує це право, яке за змістом частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя.

Також, частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golderv. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (рішення у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії", (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про незаконність ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції прийнято ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне зазначену ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 312, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року скасувати, а справу №640/32891/20 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

М.І. Кобаль