Справа № 420/37959/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь в/ч НОМЕР_1 20 015,91 грн відшкодування майнової шкоди за переплату грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 29.12.2023 року. Наказом від 12.08.2024 №237 відповідач направлений для проходження ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12.08.2024.

30.10.2024 року ВМКЦ ПР м. Одеси листом №548/13155 від 30.10.2024 сповістило в/ч НОМЕР_1 що відповідач з 03.09.2024 по 29.10.2024 року на медичний огляд до лікарів-спеціалістів не з`являвся, 30.10.2024 року знятий з проходження ВЛК, у зв`язку з порушенням правил її проходження.

Станом на 31.10.2024 року відповідач на телефонні дзвінки не відповідає, обов`язки військової служби не виконує, до місця розташування підрозділу біля населеного пункту Новий Донбас Добропільського району Донецької області не прибував, його місце знаходження не відомо. Зброя та боєприпаси, які закріплені за даним військовослужбовцем, в наявності. Речове інвентарне та індивідуальне майно здано.

Наказом в/ч НОМЕР_1 від 31.10.2024 №320 вирішено ОСОБА_1 вважати таким, що з 03.09.2024 року перебуває у самовільному залишенні військової частини у зв`язку із відсутністю в лікувальному закладі та зняти з усіх видів забезпечення з 03.09.2024 року. Відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 від 04.11.2024 №325 відповідача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 .

Також в ході службового розслідування, призначеного наказом в/ч НОМЕР_1 від 31.10.2024 №594, виявлено факт переплати грошового забезпечення, яке виплачене відповідачу, вартістю 20 015,91 грн.

Оскільки відповідач перебуває у самовільному залишені військової частини, в/ч НОМЕР_1 немає можливості утримати кошти з відповідача та здійснювати стягнення за переплату грошового забезпечення на загальну суму 20015,91 грн.

Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача отриманого за час відсутності на службі без поважних причин грошового забезпечення у сумі 20 015,91 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Ухвала суду від 11.12.2024 року скерована на за адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , та отримана ним 21.12.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №782.

Також 12.12.2024 року о 14:35 год секретар судового засідання за контактним номером телефону повідомила відповідача про відкриття провадження у цій справі та право подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень з урахуванням відповіді на відзив у разі його надання позивачем, про що складено телефонограму.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наказу від 25.12.2023 №164-РС проходив військову службу на посаді стрільця снайпера 1 механізованого відділення з механізованого взводу механізованої роти в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №368 від 29.12.2023 відповідача зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та вважався таким, що прибув в район виконання бойового завдання за призначенням.

У зв`язку з отриманням поранення на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 29.03.2024 №97 ОСОБА_1 вибув з району виконання бойового завдання за призначенням у відпустку за станом здоров`я.

Під час відпустки ОСОБА_1 пройшов ВЛК та згідно з довідкою ВМКЦ Південного регіону від 26.04.2024 №1789/в діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Консолідуючий вогнепальний дірчатий перелом (ВП 13.03.2024 року) нижньої третини правої великогомілкової кістки з тимчасовим порушенням функції. Поранення. ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Підстава - Довідка командира про обставини поранення №5160/666 від 16.03.2024 видана в/ч НОМЕР_1 . На підставі наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 відноситься до тяжких травм.

ОСОБА_1 безперервно перебував у відпустках за станом здоров`я в період з 26.04.2024 по 09.07.2024 (накази командира в/ч НОМЕР_1 від 26.04.2024 №125, від 10.06.2024 №170, від 10.07.2024 №203).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2024 №235 вирішено відповідача вважати таким, що під час перебування у відпустці за станом здоров`я 09.08.2024 року поступив для обстеження до

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом №548/13155 від 30.10.2024 повідомило командира в/ч НОМЕР_1 , що солдат ОСОБА_1 з 03.09.2024 по 29.10.2024 року на медичний огляд до лікарів-спеціалістів не з`являвся, 30.10.2024 року знятий з проходження ВЛК, у зв`язку з порушенням правил її проходження.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.10.2024 №320 відповідно до п.п.15 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вирішено ОСОБА_1 вважати таким, що з 03.09.2024 року перебуває у самовільному залишенні військової частини у зв`язку із відсутністю в лікувальному закладі. Зняти з усіх видів забезпечення з 03.09.2024 року.

Також наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.11.2024 №325 відповідача увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 відповідно до п.п.14 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (військовослужбовці які відсутні більше десяти днів, до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби)).

За фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.10.2024 №594 призначено службове розслідування, за результатом якого встановлено, що відповідач 03.09.2024 року вчинив самовільне залишення розташування в/ч НОМЕР_1 в пункті польового табірного збору на території військового містечка № НОМЕР_2 в/ч НОМЕР_3 , самовільно припинивши проходження військово-лікарської комісії згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 №548/13155 від 30.10.2024 року, та проводить час на власний розсуд (акт службового розслідування від 15.11.2024 №531).

Крім того під час проведення службового розслідування бухгалтером в/ч НОМЕР_1 надано довідку №5/60/2060 від 15.11.2024 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, в якій зазначено суму переплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 20015,91 грн.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.11.2024 №632 вирішено, зокрема: - службове розслідування вважати завершеним; помічнику командира в/ч НОМЕР_1 з правової робити подати адміністративний позов до Одеського окружного адміністративного суду відносно солдата ОСОБА_1 про відшкодування шкоди державі в розмірі 20015,91 грн (п.1,9 наказу).

Вищеперелічені накази в судовому порядку не оскаржувались, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Представник позивача, вважаючи, що відповідач без наявних правових підстав отримав 20015,91 грн грошового забезпечення, звернувся до суду з цим позовом з метою стягнення переплати грошового забезпечення.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XI).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Відповідно до п.12 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Отже, у період перебування військовослужбовця за ним зберігається виплата грошового забезпечення.

Водночас, згідно з п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

30.10.2024 року ВМКЦ ПР м. Одеси повідомило в/ч НОМЕР_1 (лист №548/13155), що ОСОБА_1 у період з 03.09.2024 по 29.10.2024 не з`являвся на медичний огляд до лікарів-спеціалістів. У зв`язку з порушенням встановлених процедур 30.10.2024 року його знято з проходження військово-лікарської комісії.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.10.2024 №320 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що з 03.09.2024 року перебуває у самовільному залишенні військової частини у зв`язку із відсутністю в лікувальному закладі, та знято з усіх видів забезпечення з 03.09.2024 року.

Згідно з актом службового розслідування №531 від 15.11.2024 року встановлено, що відповідач з 03.09.2024 відсутній на військовій службі.

Відповідно до довідки №5/60/2060 від 15.11.2024, складеної бухгалтером ВЕС в/ч НОМЕР_1 та командиром в/ч НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення за вересень 2024 року становить 20 015,91 грн.

Враховуючи, що відповідач до ВМКЦ ПР м. Одеси для проходження військово-лікарської комісії у період з 03.09.2024 по 29.10.2024 не з`являвся та з 03.09.2024 був відсутній на службі у в/ч НОМЕР_1 , суд вважає, що на підставі п.15 Порядку №260 відповідач не мав права на виплату грошового забезпечення за час відсутності відповідача на службі без поважних причин.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (ст. 4 Закону №160-IX).

Згідно з ч.4 ст.3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-IX).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Так не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Оскільки відповідач з 03.09.2024 до медичного закладу для проходження ВЛК не прибував та до військової частини не повертався, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв недобросовісно та за вересень 2024 року безпідставно отримав грошове забезпечення на суму 20 015,91 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь в/ч НОМЕР_1 безпідставно набутих ним коштів під час фактичного невиконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення майнової шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 20 015,91 грн під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби за вересень 2024 року.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва