Справа № 480/966/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
06 лютого 2025 року Справа № 480/966/25
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пунктів наказів, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №1039 від 23.08.2024 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1395 від 30.07.2024 «Про призначення службового розслідування за фактом нанесення збитків державі під час дій правового режиму «воєнний стан» з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » в частині направлення матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності колишнього військово-службовця військової частини НОМЕР_2 , що в період з червня 2023 року по липень 2023 року перебував на посаді тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №1030 від 21.08.2024 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1370 від 27.07.2024 «Про призначення службового розслідування за фактом нанесення збитків державі під час дій правового режиму «воєнний стан» з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » в частині направлення матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності колишнього військово-службовця військової частини НОМЕР_2 , що в період з червня 2023 року по липень 2023 року перебував на посаді тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №925 від 29.07.2024 «Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 №722 від 14.05.2024 «Про призначення службового розслідування за фактом нанесення збитків державі» в частині направлення матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності колишнього військово-службовця військової частини НОМЕР_2 , що в період з квітня 2023 року по травень 2023 року перебував на посаді помічника командира батальйону з фінансово- економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №21 від 07.01.2025 «Про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності» щодо утримання коштів на загальну суму 135 604, 42 грн. (сто тридцять п`ять тисяч шістсот чотири гривні 42 коп.) з грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №21 від 07.01.2025 «Про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності» щодо зобов`язання начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера занести до Книги обліку нестач військової частини НОМЕР_1 по фінансово-економічної служби завдані державі збитки на загальну суму 141 170,52 грн. (сто сорок одна тисяча сто сімдесят гривень 52 коп.);
- визнати протиправним та скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №21 від 07.01.2025 «Про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності», в якому зазначено: «Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру, відповідно до вимог абз. 10 п. 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, саперу відділення керованого мінування інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 , а саме за притягнення до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майн, залученому під час мобілізації, під час виконання службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму, що перевищує п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, щомісячну премію за січень 2025 року не виплачувати»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за жовтень 2024 року та за січень 2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про повернення стягнутих коштів ОСОБА_1 , в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Крім того, представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії індивідуального акту, а саме наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №21 «Про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності» в частині утримання коштів на загальну суму 135 604 грн. (сто тридцять п`ять тисяч шістчот чотири гривні 42 коп.) з грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 (пункт 1) до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії;
- зупинення утримання коштів на загальну суму 135 604, 20 грн. з грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , які утримуються згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №21 «Про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності» до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.
Зазначена заява мотивована тим, що виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №21 в частині утримання коштів з грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 в період його оскарження, а саме звернення стягнення на грошове забезпечення позивача, значно вплине на фінансове становище позивача і його родини, а також забезпечення його батьків пенсіонерів, які проживають в зоні можливих бойових дій та потребують матеріального забезпечення, оскільки сам позивач позбавлений можливості фізично їм допомагати, так як проходить військову службу та часто перебуває у відрядженнях. Невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком подальше відрахування із заробітної плати за оскаржуваним наказом, що значною мірою ускладнить ефективний захист та поновлення його порушених прав у разі визнання такого наказу протиправним та його скасування.
Дослідивши наявні матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини та доводи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову в їх сукупності, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендацій № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В свою чергу, заявник повинен довести існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, обґрунтувати складність вчинення цих дій, підтвердити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Як убачається зі змісту заяви, стверджуючи про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позивач наводить винятково припущення щодо ймовірних подальших негативних для нього наслідків у вигляді додаткових витрат. При цьому, жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення позову, заявник суду не надав.
Також суд зазначає, що обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказує та просить суд врахувати те, що відповідачем на даний час вживаються активні заходи щодо утримання коштів з його грошового забезпечення. Так, позивач просить суд врахувати, що з грошового забезпечення ОСОБА_1 відраховано 4171,34 грн в рахунок відшкодування шкоди. Однак, суд не приймає дані докази як належне підтвердження очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки дані докази свідчать про виконання зовсім іншого наказу, а не того, що оскаржується у даній справі.
Не зазначив заявник і які саме дії, направлені на відновлення прав, доведеться вживати в разі невжиття заходів забезпечення позову, не обґрунтував складність вчинення цих дій, а також не підтвердив необхідність несення значних витрат, пов`язаних з відновленням прав.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 480/966/25 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя О.М. Кунець