Справа № 560/9804/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9804/24

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

05 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

представника позивача: Петецької О.П.

представника відповідача: Ткачук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 4 липня 2024 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради / надалі - позивач, апелянт 1/ звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області / надалі - апелянт 2, відповідач/, в якому просило:

1.1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "П" від 09.05.2024 №12008/2201-0709 та форми "Р" від 09.05.2024 №12013/2201-0709.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що жодного порушення податкового законодавства підприємство не допускало і відповідно винесенні податкові повідомлення - рішення є протиправними і підлягали скасуванню. Вважає, що підприємство може самостійно визначати, як воно буде обліковувати різницю в тарифах, яка є компенсацією збитків. Також вказує на безпідставність висновків контролюючого органу щодо протиправності відображення грошових коштів в сумі 11800000 на субрахунку 401 "статутний капітал", оскільки призначення коштів було цільовим, яке позивач не міг змінювати. Щодо порушень по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 , то вважає, що достовірність даних його податкового обліку не залежить від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 12 листопада 2024 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду позов комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради задовольнено частково.

4. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № 12008/2201-0709 від 09.05.2024 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 982300 грн.

5. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

6. Стягнути на користь комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради судові витрати в сумі 2052 (дві тисячі п`ятдесят дві) грн. 98 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Апелянти, кожен не погодившись з рішенням суду першої інстанції апелянт 1 в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, а апелянт 2 в частині задоволення позовних вимог апелянта 1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, та відповідно відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

8. Апелянт 2 зазначив в своєї апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не враховано, що платник податків не зобов`язаний під час придбання товару встановлювати у контрагента його походження, а тому і не має нести за це відповідальність. Адже така позиція суду І інстанції суперечать позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 29.07.2021 в справі № 826/14264/13-а, за якої «підприємницька діяльність здійснюється суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже наслідки вибору недобросовісного контрагента покладаються на таких учасників. Так, належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента. Відтак, з урахуванням наведеного, для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій позивача з вищезазначеним контрагентом судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій, встановити наявність ділової мети у розглядуваних операціях, підтвердити або спростувати добросовісність позивача, оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції, з`ясувати чи справді відповідні активи отримано від указаного в первинних документах контрагента.» До того ж у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №815/2995/17 зазначено, що «нездійснення заходів з перевірки правоздатності контрагентів є ризиком самого платника, а тому саме на нього покладаються негативні наслідки неналежної організації своєї господарської діяльності, зокрема, у вигляді не підтвердження права на формування у податковому обліку витрат і податкового кредиту».

При цьому суд І інстанції мав би врахувати, що саме позивач, як ніхто інший, зацікавлений у тому, щоб придбавати якісний, відповідний товар, адже він несе при цьому витрати, має певні господарські цілі придбання товару. Тому і само собою зрозуміло, що придбавати абищо ніхто не зацікавлений, у випадку провадження належної ефективної господарської діяльності, спрямованої на отримання економічного ефекту. З врахуванням зазначеного, саме позивач мав би проявляти належну обачність і цікавитися, що за товар він придбаває, його походження.

9. Апелянт 1 зазначив, що прийняте судом рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню через його незаконність і необґрунтованість внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, порушення норм матеріального та процесуального права. Щодо заниження інших операційних доходів у сумі 49 090 669 грн. судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено усі докази, в зв`язку з чим було прийняте неправомірне рішення щодо відмови в задоволені даної позовної вимоги. Судом не досліджено належним чином висновок експерта, який не скасовано, а інших доказів відповідачем не подано, що в подальшому призвело до прийняття неправомірного рішення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Посадовими особами ГУ ДПС України Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, за результатами якої складено Акт № 7930/22-01-07-09/14151464 від 08.04.2024.

11. Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено ряд порушень, зокрема, які є предметом оскарження:

1) заниження інших операційних доходів у сумі 49 090 669 грн. , в результаті не повного відображення у їх складі сум отриманих субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах;

2) заниження інших операційних доходів у сумі 11 800 000 грн. , в результаті не відображення у їх складі сум безоплатно отриманих активів - грошових коштів.

3) заниження інших доходів у сумі 982 300 грн. у результаті не віднесення до їх складу безоплатно отриманих активів - палетів з лушпиння соняшника, оскільки у постачальника ФОП ОСОБА_1 для здійснення постачання були відсутні самі активи, виробничі та трудові ресурси, за реквізитами даного суб`єкта господарювання оформлені лише первинні бухгалтерські документи (видаткові та товарно-транспортні накладні) з метою формування витрат для КП «ТЕПЛОВИК» та, як наслідок, мінімізації сплати податків до бюджету.

4) завищення різниць, що збільшують фінансовий результат до оподаткування (р.4.1.16 додатка РІ до податкової декларації з податку на прибуток) у сумі 43 626 819 грн. в результаті відображення у їх складі частини суми отриманої субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах у попередніх періодах.

12. За результатами встановлених порушень ГУ ДПС України у Хмельницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення:

- форми "П" від 09.05.2024 №12008/2201-0709, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 18246150 грн;

- форми "Р" від 09.05.2024 №12013/2201-0709, яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 10703861 грн.

13. Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач вказав, що жодного порушення податкового законодавства підприємство не допускало і відповідно винесенні податкові повідомлення - рішення є протиправними і підлягають скасуванню. Вважає, що підприємство може самостійно визначати, як воно буде обліковувати різницю в тарифах, яка є компенсацією збитків. Також вказує на безпідставність висновків перевірки щодо протиправності відображення грошових коштів в сумі 11800000 на субрахунку 401 "статутний капітал", оскільки призначення коштів було цільовим, яке позивач не міг змінювати. Щодо порушень по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 , то вважає, що достовірність даних його податкового обліку не залежить від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

15. Відповідач свою позицію обґрунтував тим, що під час документальної планової перевірки позивача було виявлено ряд порушень, які стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Вказує, що податковий орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

18. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

19. Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

20. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

21. Пунктом 44.1 ст.44 ПКУ передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

22. Згідно з п.44.2 ст.44 ПКУ для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

23. Порядок ведення бухгалтерського обліку передбачено Інструкцією «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186, зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція № 291).

24. Відповідно до розділу І «Загальні положення» Інструкція №291 встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб (далі - підприємства). Ведення позабалансових рахунків здійснюється за простою системою (без застосування методу подвійного запису).

25. Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданих апеляційних скарг, Апеляційний Суд виходить з наступного.

27. Відповідачем під час перевірки дотримання податкових обов`язків позивачем, прийнято два податкові повідомлення-рішення форми "П" від 09.05.2024 №12008/2201-0709, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 18246150 грн. та форми "Р" від 09.05.2024 №12013/2201-0709, яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 10703861 грн.

28. Так, податкове повідомлення-рішення форми "П" від 09.05.2024 №12008/2201-0709, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 18246150 грн. стосується наступних порушень.

28.1. Заниження інших операційних доходів у сумі 49 090 669 грн. , в результаті не повного відображення у їх складі сум отриманих субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах, в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за 2018 р. в сумі 763 850 грн. , 2021 р. в сумі 48 326 819 грн.

29. У періоді, що перевірявся, позивачем отримано 58 320 417 грн. субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах, з яких 9229748,38 грн. відображено у складі інших операційних доходів.

30. Суму отриманих субвенцій в розмірі 49 090 668,62 грн. (58 320 417 - 9 229 748,38 = 49 090 668,62 грн.) відображено у рядку 1420 «Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)» Балансу (Звіту про фінансовий стан) (форма №1) за 2018 та 2021 рік, тобто не враховано при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та не відображено у складі інших операційних доходів Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма №2) за відповідні звітні періоди одержання компенсацій.

31. Визначена в установленому порядку сума витрат у минулих роках на забезпечення надання послуг з теплопостачання та водовідведення, яка перевищувала тарифи на відповідні послуги і дотацію місцевих бюджетів, відповідно до Інструкції №291, у періоді фактичного надання таких послуг відображалася КП "Тепловик" як збитки за дебетом рахунка 79 «Фінансові результати».

32. Відповідно до п.19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (далі - П(С)БО 15 «Дохід»), цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, визнається дебіторською заборгованістю з одночасним визнанням доходу.

33. Тобто, на думку контролюючого органу і суду першої інстанції, законодавством чітко передбачено, що дебіторська заборгованість цільового фінансування для компенсації витрат (збитків) має бути визнана одночасно з визнанням доходу.

34. З такими висновками контролюючого органу і суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

35. Згідно з пунктом 44.1 етапі 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування га/або податкових зобов`язань, па підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

36. Відповідно до пункту 44.2 статті 44 1ІК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку па прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

37. Пунктом 138.2 етапі 138 ПК України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків втрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

38. Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-Х1У (далі - Закон №996-ХІУ) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її. Згідно з частиною другою статті 3 Закону №996-ХІ V бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

39. Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати та доходи підприємства та їх розкриття в фінансовій звітності визначено Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», яке затверджене наказом Міністерством фінансів України від 31.12.1999 №318 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248) (далі - П(С)БО 16) та Положенням (стандартами) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153) (далі - П(С)БО 15).

40. Згідно із пунктом 6 П(С)БО 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

41. Відповідно до пункту 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

42. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визначаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами (пункт 8 П(С)БО 16).

43. За правилами пункту 11 П(С)БО 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг), яка входить до складу витрат, складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. В свою чергу, до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загально-виробничі витрати.

44. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта 1, що перевіркою не спростовано, що позивач собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) визначав за правилами пункту 11 П(С)БО 16.

45. Згідно з пунктом 7 П(С)БО 15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

46. Пунктом 8 П(С)БО 15 передбачено, що дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

47. Визначення термінів економічна вигода, дохід, витрати роз`яснено в статті 1 розділу І Закону №996-ХІУ, де вказано: економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів»; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активі або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод / вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

48. Колегія суддів зазначає, що субвенція надасться з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення. постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування (далі - різниця між фактичною вартістю та тарифом), за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (у статті 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»), згідно з розподілом, наведеним у додатку 1.

49. Головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінрегіон (пункт 1 Порядку і умов).

50. Таким чином, враховуючи вищенаведене, субвенції с цільовим бюджетним фінансуванням.

51. Пунктами 16-19 П (С)БО 15 передбачено, що цільове фінансування не визнається доходом доти, поки не існує підтвердження того, що воно буде отримане та підприємство виконає умови щодо такого фінансування.

52.Отримане цільове фінансування (у тому числі кошти, вивільнені віл оподаткування у зв`язку з наданням пільг з податку на прибуток підприємств) визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування.

53. Цільове фінансування капітальних інвестицій визнається доходом протягом періоду корисного використання відповідних об`єктів інвестування (основних засобів, нематеріальних активів тощо) пропорційно сумі нарахованої амортизації цих об`єктів.

54. Відповідно до підпункту 14.1.16 пункту 14.1 статті 14 ПК України виробнича дотація з бюджету - фінансова допомога з боку держави, що надається суб`єкту господарювання на безповоротній основі з метою зміцнення його фінансово-економічного становища та/або для забезпечення виробництва товарів, виконання робі т, надання послуг».

55. В акті перевірки КП «Тепловик» від 08.04.2024 року №7930/22- 01-07- 09/14151464 зазначено, що відшкодування різниці в тарифах за 2013-2022 та 5 місяців 2023 року станом на день підписання матеріалів перевірки не передбачено.

56. Дані щодо надання субвенцій з державного бюджету місцевому бюджету Хмельницької області для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та тарифами КП «Тепловик» у сумі 57 556 567,00 грн. за даний період відсутні.

57. Оскільки КП «Тепловик» у цей період було здійснено нарахування доходів від наданих послуг відповідно до встановлених тарифів, що передбачено Постановою НКРЕКГІ «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» від 22.03.2017 №308. зазнані втрати, які формують собівартість наданих послуг, є витратами того звітного періоду, в якому надавались послуги.

58. Разом з тим, в акті перевірки відсутні посилання на документи бухгалтерського обліку підприємства (первинні та облікові), на підставі яких був зроблений висновок, що витрати в сумі 49 090669.00 грн. (відхилення, визначене порівнянням між даними про отриманий дохід від надання послуг не відповідають визначенню витрат згідно П(С)БО 16.

59. При цьому застосування відповідачем при визначені об`єкта оподаткування податком на прибуток визначеного методу порівняння доходу та собівартості наданих послуг чинним законодавством не передбачено.

60. Колегія суддів наголошує, що обмежень стосовно формування собівартості реалізованих послуг залежно від розміру доходу від їх реалізації за ціною нижче собівартості чинним законодавством не передбачено.

61. Перевищення собівартості над обсягом доходів свідчить, що позивачем отримані збитки від провадження діяльності, які пояснюються об`єктивними причинами, зокрема державним регулюванням тарифів на теплопостачання та гарячу воду.

62. Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 етапі 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) га/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

63. Отже, метою господарської діяльності с отримання саме доходу, а не прибутку. Доходом є збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

64. Реалізація наданих послуг населенню за ціною, нижчою від собівартості таких послуг, і є підставою для зменшення витрат, якщо така господарська операція не вчинена з метою заниження податкових зобов`язань.

65. Відтак, підприємство, яке здійснило економічно обґрунтований продаж послуг з теплопостачання за затвердженими тарифами, не мало на меті заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток. Така діяльність є правомірною, здійсненою з метою одержання доходу, що надає підприємству обґрунтовані підстави віднести виграти, понесені у періоді, що перевірявся, до витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

66. Крім того, положення статті 4 ПК України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків та контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункт 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

67. Оскільки діяльність позивача є специфічною, при цьому нормами податкового законодавства не врегульовано питання щодо перевищення собівартості комунальних послуг над встановленими державою тарифами та відшкодування в подальшому такою різниці за рахунок субвенцій, тому платник податків, враховуючи належного формування ним показників фінансової діяльності, відшкодування збитків, отриманих від заниження тарифів, проведено відповідно до загальних норм податкового законодавства.

68. Такі доводи позивача також підтверджуються і висновком експерта № 613/24-22 від 7.08.2024 року, який колегія суддів вважає обґрунтованим і бере його до уваги.

69. Враховуючи зазначене, податкове повідомлення-рішення в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 49090669 грн. є неправомірним і підлягає скасуванню.

70. Також зазначений факт мав вплив на винесення податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 09.05.2024 №12013/2201-0709 і відповідно в цій частині позов також підлягає задоволенню.

71. Щодо доводів апелянта 2 про заниження інших операційних доходів у сумі 11 800 000 грн. в результаті не відображення у їх складі сум безоплатно отриманих активів - грошових коштів колегія суддів зазначає наступне.

72. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що статутний капітал КП «Тепловик» становить 49 889 439,75 гривень та станом на 01.01.2023 сформовано (оплачено) в повному обсязі.

73. Від Виконавчого комітету Старокостянтинівської ради позивачем отримано кошти в сумі 11 800 000 грн. Вказані операції відображені в бухгалтерському обліку як збільшення статутного капіталу.

74. Питання поповнення статутного капіталу врегульовано чинним законодавством України, зокрема, Господарським кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими нормативними актами.

75. Відповідно до п. п. 3 ч. 2 ст. 71 Бюджетного кодексу України до витрат бюджету розвитку місцевих бюджетів належать внески органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування до статутного капіталу суб`єкта господарювання.

76. Згідно п. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

77. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає, в тому числі і розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.

78. Відповідно до п. 10.1. Наказу Порядку Міністерства фінансів України, від 23.08.2012 N 938 "Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів" органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень (додаток 21 до цього Порядку) розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов`язання та бюджетного фінансового зобов`язання у межах залишків бюджетних коштів на рахунках розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів за відповідними кодами економічної класифікації видатків та класифікації кредитування.

79. Частиною 4. ст. 63 Господарського Кодексу України (далі ГКУ) визначено, що унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який призначається (обирається) засновником (наглядовою радою такого підприємства у разі її утворення), керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства. Унітарними є підприємства державні, комунальні підприємства, засновані на власності об`єднання громадян, релігійної організації або на приватній власності засновника.

80. Відповідно ч. 4 ст. 78 ГКУ статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою.

81. Джерелом наповнення статутного капіталу комунального підприємства є спеціальний фонд (бюджет розвитку) місцевого бюджету згідно п.2 ч. 3 ст. 71 Бюджетного кодексу України.

82. Підставою для здійснення подібного внеску за кошти місцевого бюджету є рішення місцевої ради про збільшення розміру статутного капіталу комунального підприємства. Перш ніж отримати внесок із місцевого бюджету, комунальне підприємство має надати Казначейству план використання таких коштів.

83. Комунальне підприємство є одержувачем бюджетних коштів, а тому подає саме план використання бюджетних коштів у порядку та за формою, визначеною законодавством. Цей документ обов`язково має затвердити керівник одержувача та погодити розпорядник бюджетних коштів (п. 5.6 Порядку № 938).

84. Тобто, процес поповнення статутного капіталу комунального підприємства є багатоступеневим та будується на узгодженні з органом місцевого самоврядування обсягу, способу та мети поповнення статутного капіталу, розробку необхідної документації та внесення відповідних змін у статут підприємства.

85. Колегія суддів зазначає, що у відповідності до паспорта бюджетної програми місцевого бюджету на 2023 р. в п. вказано код програмної класифікації видатків та кредитування місцевою бюджету 0217670 найменування бюджетної програми згідно з типовою програмною класифікацією внески до статутного капіталу суб`єктів господарювання. Пізніше, коли у відповідності до даного паспорта бюджетних програм, на рахунок КП «Тепловик» зараховувались кошти, то вони зараховувались саме на рахунок за кодом 0217670. На інший рахунок дані кошти не могли бути зараховані, як зазначає відповідач, так як тоді б дані кошти мали б бути оподатковані як інші доходи і з них мали б бути вирахувані податки. Коли б підприємство в подальшому провело б корегування, як вказує відповідач, то суму сплачених податків не була б повернута би і в кінцевому результаті в підприємства було б невідповідність наданим коштам для поповнення статутного капіталу до фактичних коштів, які залишилися.

86. Відповідно до Статуту позивач є комунальним унітарним підприємством, заснований на праві комунальної власності. Органом управління підприємством є Староконстянтинівська міська рада, а власником Підприємства є Старокостянтинівська міська Територіальна громада в особі Староконстянтинівської міської ради .

87. Виконавчий комітет Староконстянтинівської міської ради є органом управління господарською діяльністю підприємства.

88. Пунктом 3.7. Статута визначено, що статутний капітал позивача утворюється власником.

89. Рішення про визначення розміру статутного капіталу, зміну (збільшення або зменшення) статутного капіталу приймає власник підприємства. Тобто, зміни до статутного фонду можуть вноситись лише за рішенням сесії Староконстянтинівської міської ради.

90. Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Староконстянтинівської міської ради на виконання статі 20 Бюджетного кодексу України, відповідно до Правил складання паспортів бюджетних програм місцевих бюджетів та звітів про їх виконання, затверджених Міністерством фінансів України від 26 серпня 2014 року №836 «Про деякі питання затвердження програмно - цільового методу складання та використання місцевих бюджетів» рішення Староконстянтинівської міської територіальної громади на 2023рік », згідно з статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено паспорти бюджетних програм виконавчого комітету Староконстянтинівської міської ради на 2023 рік. Даним розпорядженням передбачено 15 000 000,00 грн. на придбання обладнання і предметів довгострокового користування для комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокоетянтинівської міської ради.

91. Всього за період з 1 березня 2023 року по 13 вересня 2023 року на рахунок КП «Тепловик» за 2023 рік від виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради поступили кошти у сумі 11800 000 грн. на поповнення Статутного фонду.

92. 24.05.2024 року рішенням Старокостянтинівської міської ради затверджено Статут КП «Тепловик» у новій редакції у зв`язку із збільшенням статутного капіталу на 15999303 грн.

93. Пунктом 22 ч.І ст. 26 Закону України « Про органи місцевого самоврядування» кошти на поповнення статутного капіталу отримуються з місцевого бюджету, є витратами бюджету розвитку що входять до спеціального фонду місцевого бюджету і не можуть бути віднесенні до доходу підприємства.

94. Таким чином рішення суду першої інстанції в цієї частині є неправильним і підлягає скасуванню, позовні вимоги в цієї частині є законними та обґрунтованими.

95. Щодо доводів апелянта 2 про заниження інших доходів у сумі 982 300 грн. в результаті не віднесення до їх складу безоплатно отриманих активів - палетів з лушпиння соняшника від ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

96. Судом встановлено, що позивач уклав з ФОП ОСОБА_1 договори поставки від 01.01.2017 №01/01/17 та від 20.04.2018 №20/04/18, предметом яких була поставка на адресу КП «ТЕПЛОВИК» паливних гранул з лузги соняшника. Відповідно до умов договору поставка товару відбувається ФОП ОСОБА_1 .

97. На виконання умов договору оформлено видаткові накладні, рахунок-фактуру, товарно-транспортні накладні.

98. Товарно-матеріальні цінності були оприбутковані по складу, що відображено у бухгалтерському обліку кореспонденцією рахунків:

- оприбуткування ТМЦ: 20.1 «Сировина й матеріали» - К-т 63.1 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»;

- здійснені розрахунки: Д-т 63.1 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» -К-т 31.1 «Поточні рахунки в національній валюті».

99. Поставка товару оплачена в повному обсязі, товар використано в господарській діяльності позивача, що не заперечує відповідач.

100. В акті перевірки та відзиві претензії податкового органу зводяться до відсутності у постачальника ФОП ОСОБА_1 земельних ділянок/складських приміщень; трудових ресурсів; неможливості самостійної поставки товару.

101. Під час розгляду справи як в суді першої, так і в апеляційній інстанції не знайшли підтвердження зазначені доводи відповідача, оскільки надання послуг може відбуватись як власними, так і залученими силами. Крім того, чинним законодавством України не передбачено обов`язку покупця перевіряти у продавця (постачальника) місцезнаходження майна, наявність основних засобів, трудових ресурсів.

102. У межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ.

103. З приводу зауважень податкового органу щодо перевезення вантажу, в тому числі відсутності фіксації транспортних засобів в інформаційній системі "Геопортал-Гарпун", колегія суддів зазначає наступне.

104. Наданий апелянтом 2 лист від 09.08.2024 № 3117-2024 Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про невідповідність шляху навантаження та пункту розвантаження причіпу та відсутність транспортних засобів, номерні знаки яких зазначені в ТТН, що фіксувались в системі відео-фіксації номерних знаків «Гарпун», колегія суддів вважає неналежним доказом відсутності перевезень, оскільки зазначена інформація не містить відомостей щодо робочого стану комплексів відеофіксації, їх місцезнаходження.

105. За змістом пункту 5 Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 червня 2018 року N 49, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 липня 2018 р. за N 787/32239, (далі Інструкція) облік об`єктів в ІП "Гарпун" ведеться за такими категоріями: орієнтування про незаконне заволодіння ТЗ; орієнтування про залишення ТЗ місця дорожньо-транспортної пригоди; орієнтування про залишення ТЗ місця вчинення іншого правопорушення; орієнтування оперативне про ТЗ; евакуйовані ТЗ; розшук ТЗ у зв`язку із незаконним заволодінням; розшук ТЗ, що залишив місце дорожньо-транспортної пригоди; розшук ТЗ за іншими кримінальними правопорушеннями; розшук ТЗ боржника державним виконавцем; розшук ТЗ боржника приватним виконавцем; розшук викраденого номерного знака; розшук втраченого номерного знака; знищені номерні знаки.

106. На думку колегії суддів відповідач не довів, що транспортні засоби, зазначені у товарно - транспортних накладних на перевезення товару від ФОП ОСОБА_1 підлягали обліку в ІП "Гарпун", який передбачає системний характер спостереження за відповідними транспортними засобами, та не надав докази перебування транспортних засобів, що використовувались для перевезення товару, в розшуку в рамках кримінального, виконавчого проваджень, проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оперативно-розшукової діяльності.

107. Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

108. Статтею 9 зазначеного вище Закону визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

109. Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином, первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

110. При укладенні договорів поставки між позивачем та його контрагентом сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

111. Зважаючи на вимоги вищенаведених норм, суд вважає, що у позивача наявні всі належним чином оформленні первинні документи, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарських операцій, а відтак доводи податкового органу є безпідставними, рішення суду першої інстанції в цієї частині є законним та обґрунтованим.

112. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

113. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнув на користь позивача судові витрати в сумі 2052,98 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь позивача всієї суми сплаченого судового збору відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України - за подання позовної заяви 60 560 грн та за подання апеляційної скарги 90 840 грн.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

114. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

115. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

116. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

117. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

118. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

119. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

120 . Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень, звинувативши заявника у наклепі чи зловживанні посадовим становищем. Рішення у справі Ляшко проти України (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., Заява № 21040/02, п.47.

121. Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах Лобо Мачадо проти Португалії (Lobo Machado v. Portugal) і Фермьойлєн проти Бєльгії (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі Нідерост-Губер проти Швейцарії (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

122. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

123. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

124. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "П" від 09.05.2024 №12008/2201-0709 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 17 263 850 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Р" від 09.05.2024 №12013/2201-0709.

В решті рішення суду першої інстанції залиши без змін.

Стягнути на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 151 400 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 лютого 2025 року

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.