Справа № 461/683/25
Суддя: Кротова О. Б.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/683/25
Провадження №2-а/461/42/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2025 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Кротової О.Б.,
секретар судового засідання Басараб Д.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-
24.01.2025 до Галицького районного суду м. Львова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому позивач просить скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн, провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - закрити, у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, стягнути на користь позивача судові витрати у справі.
В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 02.01.2025 під час розрахунку в магазині своєю карткою АТ «Ощадбанк», він дізнався, що його банківська картка заблокована. Працівники АТ «Ощадбанк» на усне звернення повідомили йому, що картка заблокована постановою державного виконавця Галицькою відділу ДВС у м. Львові Зінчука Л.І. В телефонному режимі вказаний державний виконавець повідомив, що його картка заблокована, у зв`язку з відкриттям ряду виконавчих проваджень щодо нього на підставі постанов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в тому числі виконавчого провадження №70779831. 21.01.2025 ним під підпис отримано лист-відповідь начальника Галицького ВДВС у м. Львові на звернення, до якого долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №70779831 та копію постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП. Стверджує, що починаючи з грудня 2019 року і по даний час жодних адміністративних протоколів та постанов, в тому числі документів щодо виконавчого провадження №70779831, від державних чи приватних виконавців, які б підтверджували будь-яке примусове стягнення з нього грошових коштів на підставі постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 він не отримував. Вважає вказану постанову незаконною, та такою, що прийнята з порушенням вимог норм права, які регламентують спірні правовідносини, з наступних підстав. Так, у постанові не вказано яку саме тару він складував на тротуарі без дозвільних документів 27.12.2019 та 16.01.2020, якщо такі порушення мали місце, коли, кому і за якою адресою ця постанова та ким надсилалась, як і не містить така вихідного номера направлення її на його адресу. Крім того, в графі про скерування постанови №43 від 20.02.2020 зазначено, що йому скеровано постанову від 06.02.2020, тобто іншу постанову, яка прийнятя до часу винесення постанови №43, яку він теж не отримував. За його зверненням від 22.01.2025 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, із заявою про видачу йому складених ЛКП «Муніципальна варта» протоколів серії АА №1761 від 27.12.2019, серії АА №1770 від 16.01.2020, на підставі яких складено постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020, таких надано не було. Зазначає, що жодних адміністративних правопорушень, про які зазначено у оспорюваній постанові, він не вчиняв. В оскаржуваній постанові, крім посилання на протоколи про адміністративні правопорушення від 27.12.2019 та 16.01.2020, відсутні посилання на будь-які інші документи адміністративної справи чи докази вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, в тому числі фото або відеофіксації правопорушення, показань технічних засобів. Вважає, що адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, винісши постанову №43 від 20.02.2020 без повідомленя його про розгляд такої, суттєво порушила його право на належний захист та ознайомлення з матеріалами. Крім того, у вказаній постанові не зазначено ким (якою посадовою особою ЛКП «Муніципальна варта») складені протоколи від 27.12.2019 та від 16.01.2020 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАІІ, як і немає відомостей про те чи роз`яснювались йому при цьому передбачені ст.268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради постанова №43 від 20.02.2020 пред`явлена до виконання у Галицький ВДВС м. Львова 06.12.2022, тобто зі спливом встановлених КУпАП та Законом «Про виконавче провадження» строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2025, поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №43 від 20.02.2020, прийнято до розгляду адміністративний позов, відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено судове засідання на 05.02.2025.
31.01.2025 представником Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Гладяк Г. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з наступних підстав. 27.12.2019 ЛКП «Муніципальна варта» складено протокол серії АА №1761 щодо ОСОБА_1 , який 27.12.2019 о 14:00 год. за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 12, складував тару на тротуарі без дозвільних документів, чим порушив п.20.1.14 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою №376 від 21.04.2011. Окрім цього, 16.01.2020 ЛКП «Муніципальна варта» складено протокол серії АА №1770 щодо ОСОБА_1 , який 16.01.2020 о 16:00 год. за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 12, складував тару на тротуарі без дозвільних документів, чим порушив п.20.1.14 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою №376 від 21.04.2011. Копії вказаних протоколів було скеровано рекомендованою кореспонденцією ОСОБА_1 . До протоколів долучено фотосвітлини, які підтверджують порушення правил благоустрою ОСОБА_1 , зокрема, складування тари на тротуарі з продовольчими товарами. Адміністративною комісією двічі скеровано Горячову В.А. повістку на адресу його зареєстрованого місця проживання з метою виклику на засідання комісії, однак такий на засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Дослідивши усі матеріали справи, адміністративна комісія вирішила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Копію зазначеної постанови було скеровано на поштову адресу позивача 24.02.2020. Оскільки постанову не було виконано добровільно, а також не було відомостей про її оскарження, районною адміністрацією скеровано оригінал постанови адміністративної комісії №43 від 20.02.2020 у Галицький ВДВС м. Львова для примусового виконання 25.03.2020. В подальшому, державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки боржник на виклики державного виконавця не з`являвся, квитанцію про оплату заборгованості в Галицький ВДВС не пред`являв. Районною адміністрацією ще декілька раз скеровувалась ця постанова на примусове виконання. Враховуючи зазначене, твердження позивача про те, що районною адміністрацією було порушено терміни для пред`явлення до виконання не відповідають дійсності.
04.02.2025 позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, для надання часу для подачі відповіді на відзив на позовну заяву.
Розглянувши клопотання позивача про відкладення судового засідання, суд зазначає наступне.
Статтею 269 КАС України встановлено особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ.
А саме, згідно ч.1 ст.269 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Відтак, нормами КАС України при розгляді окремих категорій термінових адміністративних справ не передбачено право позивача на подання відповіді на відзив.
Разом з тим, ч.1 ст.286 КАС України, встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Тому, враховуючи вимоги ч.1 ст.286 КАС України щодо строків розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволення клопотання позивача про відкладення судового засідання.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Судом встановлено, що 27.12.2019 ЛКП «Муніципальна варта» складено протокол серії АА №1761 щодо ОСОБА_1 , згідно якого 27.12.2019 о 14:00 год. за адресою: м. Львів, вул. Соборна, 12, було виявлено факт складування тари на тротуарі без дозволу, а саме групи продовольчих товарів, чим порушено вимоги п.20.1.14 Правил благоустрою м. Львова, за що передбачена відповідальність за ст.152 КУпАП.
Окрім цього, 16.01.2020 ЛКП «Муніципальна варта» складено протокол серії АА №1770 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 16.01.2020 о 16:00 год. за адресою: м. Львів, вул. Соборна, 12, було виявлено факт складування тари на тротуарі без дозволу, а саме групи продовольчих товарів, чим порушено вимоги п.20.1.14 Правил благоустрою м. Львова, за що передбачена відповідальність за ст.152 КУпАП.
У зазначених протоколах вказано, що ОСОБА_1 від підпису протоколу та дачі пояснень відмовився.
Відповідно до постанови №43 від 20.02.2020, за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення серії АА №1761 від 27.12.2019 та серії АА №1770 від 16.01.2020, адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в складі в.о. голови адміністративної комісії Бачинської Г., секретаря адміністративної комісії Бойчук Ю., ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1360 грн.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 1 статті 218 КУпАП встановлено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП, а саме за порушення п.20.1.14 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою №376 від 21.04.2011.
Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з диспозицією ст.152 КУпАП, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Разом з тим, суд звертає увагу, що ст.152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст диспозиції бланкетної правової норми передбачає певну деталізацію її положень іншими нормативно-правовими актами для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.
Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади, затверджені ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 №376 (далі Правила).
Згідно п.1.1 Правил благоустрою міста Львова, вказані Правила є нормативно-правовим актом, яким установлюється порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою міста Львова, визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.
Розділ XX цих Правил встановлює відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення у сфері благоустрою території.
Згідно п.20.1.14 п.20.1 цих Правил, відповідно до пункту 44 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» накладаються стягнення, передбачені ст.152, ст.82 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог Правил благоустрою м. Львова за складання тари, конструкцій, виробів на вулицях, площах, зелених зонах, прибудинкових територіях тощо, без дозволу.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807- IV (далі - Закон №2807-IV), благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Приписи частини 2 статті 17 Закону №2807-IV, визначають, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.
Згідно ч.1 ст.13 Закону №2807-IV, до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 статті 256 КУпАП, встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, в постанові адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 зазначено, що така винесена на підставі протоколів про адміністративні правопорушення серії АА №1761 від 27.12.2019 та серії АА №1770 від 16.01.2020.
Зі змісту вищезазначених протоколів про адміністративні правопорушення встановлено, що інспектором ЛКП «Муніципальна варта» було виявлено факти складування тари на тротуарі без дозволу, а саме групи продовольчих товарів.
Разом з тим, суд звертає увагу, що в протоколах про адміністративні правопорушення в повному обсязі не розкрито зміст об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, так як в таких не вказано яку саме тару було складувано на тротуарі без дозвільних документів та у якій кількості.
У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП, представником відповідача до матеріалів справи долучено відповідні фототаблиці. Разом з тим, ознайомившись зі змістом вказаних доказів, суд дійшов висновку, що такі є неналежними та недопустимими, з огляду на те, що не підтверджують ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, зміст якої розкрито у протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно позивача.
Так, дослідивши фото, долучені до протоколів про адміністративне правопорушення серії серії АА №1761 від 27.12.2019 та серії АА №1770 від 16.01.2020, судом встановлено, що такі жодним чином не підтверджують факти складування тари на тротуарі без дозволу 27.12.2019 та 16.01.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , та вчинення вказаного правопорушення саме ОСОБА_1 . Зокрема, на долученому до протоколу серії АА №1761 від 27.12.2019 фото зображено дві особи, тому не зрозуміло, хто з них міг вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.
Більше того, фотосвітлини, долучені до вказаних протоколів про адміністративні правопорушення взагалі не містять інформації про дату та час, коли вони зроблені.
Позивач ОСОБА_1 у поданому позові заперечує факт вчинення ним порушень правил благоустрою території міста та складування на тротуарі тари без дозволу, і такі доводи не спростовано відповідачем, оскільки не встановлено об`єктивних даних, які би безспірно та переконливо підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП.
Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п.1 ст.32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п.75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п.52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).
Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Водночас, будь-яких інших належних та допустимих доказів, окрім оскаржуваної постанови №43 від 20.02.2020 щодо того, що позивач порушив вимоги п.20.1.14 Правил благоустрою м. Львова та які б спростовували твердження позивача, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, тощо, відповідачем не надано.
А відтак, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень.
Щодо доводів позивача щодо пропущення строку пред`явлення постанови №43 від 20.02.2020 до виконання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення спірної постанови), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Статтею 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
В постанові адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 зазначено строк пред`явлення такої до виконання, а саме до 20.05.2020.
Так, 25.03.2020 адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради скеровано вказану постанову для виконання Галицькому ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), однак 26.11.2020 старшим державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Лесько Н.М. винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №61826290 з виконання постанови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2720 грн, про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.
19.01.2021 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради повторно скеровано постанову №43 від 20.02.2020 для виконання Галицькому ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів). Разом з тим, постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Грабовою Т.М. 25.06.2021 у ВП №64290759, з виконання вказаної постанови, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
29.07.2021 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради повторно скеровано постанову №43 від 20.02.2020 для виконання Галицькому ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів).
Постановою виконавця Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 23.06.2022 у ВП №66418363, з виконання постанови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020, яка надійшла на адресу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 01.12.2022, виконавчий документ повернуто стягувачу.
06.12.2022 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради повторно скеровано постанову №43 від 20.02.2020 для виконання Галицькому ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів), а 17.01.2023 державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Зінчуком Л.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70779831 з виконання постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 2720 грн.
Таким чином, суд вважає, що строки пред`явлення постанови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 до виконання не пропущені.
Разом з тим, дотримання відповідачем строків пред`явлення постанови до виконання, жодним чином не спростовує необґрунтованість винесення вказаної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст.245 КАС України.
Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, та закрити провадження у справі.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, оскільки такий є особою з інвалідністю ІІ групи.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.
Керуючись ст.6, 9, 72-77, 241-246, 295, 297 КАС України,
Постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №43 від 20.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь держави 605,60 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 05.02.2025.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер телефону: НОМЕР_2 ;
Суддя О.Б. Кротова