Справа № 120/8285/24
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8285/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

07 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінмедікал" на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінмедікал" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінмедікал" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення-рішення № від 26 липня 2023 року.

1.2 В обґрунтування вимог позову позивач посилається на протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 26.07.2023 року.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Судом першої інстанції встановлено недотримання позивачем у заяві вимог ч.1 ст. 122 КАС України. У зв`язку з чим, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано 10-денний строк на усунення недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами.

2.2 На виконання вимог ухвали представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказав, що 26.07.2023 отримав податкове повідомлення-рішення №, яке в подальшому оскаржив в адміністративному порядку. Однак рішенням ДПС України про результати розгляду скарги, керуючись статтею 56 ПК України, пунктом 4 розділу VIII Порядку № 916, її було залишено без розгляду та повернуто позивачеві. Зазначає, що має право на звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу у межах гарантованого спеціальним законом строком, передбаченим пунктом 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право платника податків оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу (1095 днів). Крім того, з підстав того, що підприємство тривалий час не мало представника, а керівник був залучений в інших процесах підприємства та у відрядженнях, подати позов раніше не було можливим.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Оскаржуваною ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмедікал» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення повернуто особі, яка її подала.

3.2 Суд першої інстанції зазначив, що рішення ДПС України про результат розгляду скарги від 04.06.2024 року №16631/6/99-00-06-01-02-06 не є рішенням центрального органу виконавчої влади за результатом розгляду скарги по суті, оскільки відповідно до п. 4 Розділу VIII Порядку № 916 про залишення скарги без розгляду контролюючий орган лише повідомляє платника податків у письмовій формі із зазначенням причин повернення, а тому для звернення до адміністративного суду з даним позовом встановлено шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскаржуючи податкове повідомлення-рішення від 26.07.2023, про яке позивач дізнався 26.07.2023, отримавши його власноруч, звернувся із позовом лише 24.06.2024, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Суд першої інстанції зазначає, що оскільки позивач не вказав жодної причини, яка б об`єктивно перешкоджала йому протягом тривалого часу звертатися до суду, він не був позбавлений можливості подати адміністративний позов у строк, встановлений законодавством, проте таким правом не скористався.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

4.1 Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

4.2 В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про ненадання судом першої інстанції оцінки доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, що наведені в заяві про поновлення строку звернення до суду. Вказує, що повернення позовної заяви без надання відповідного строку на усунення недоліків для зазначення інших підстав для поновлення строку позбавляє позивача права на доступ до правосуддя та не відповідає приписам чинного законодавства.

4.3 Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

1.2 Згідно з частиною 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

1.3 Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

1.4 Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку є Податковий кодекс України, статтею 56 якого визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

1.5 Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

1.6 Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

1.7 Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

1.8 Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації, контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

1.9 Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

1.10 Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого, за загальним правилом, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.

1.11 Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі №560/2486/19 прийшов до висновку про те, що строк, визначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України, є строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення. Таким чином, щодо строків позовної давності підлягають застосуванню саме норми Кодексу адміністративного судочинства України, а не ПК України.

1.12 Перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

1.13 Позивач дізнався про наявність податкового повідомлення-рішення 26.07.2023, отримавши його власноруч, втім із позовом щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення звернувся лише 24.06.2024, тобто із пропущенням шестимісячного строку звернення до суду. Цей факт позивачем не заперечується.

1.14 Підстави для поновлення строку мають бути такими, що реально перешкоджали чи унеможливлювали звернутися протягом досить тривалого часу до суду з даним позовом.

1.15 Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Однак позивач не вказав жодної причини, яка б об`єктивно перешкоджала позивачу протягом тривалого часу звернутися до суду.

1.16 Посилання позивача на те, що повернення позовної заяви без надання відповідного строку на усунення недоліків для зазначення інших підстав для поновлення строку позбавляє позивача права на доступ до правосуддя, нормативно не обґрунтоване, оскільки частинами 1 та 2 статті 123 КАС України встановлено порядок дій суду щодо залишення позовної заяви без руху та її повернення у разі неповажності підстав для поновлення строку. Тобто нормами КАС України не передбачено право/обов`язок суду надання додаткового строку на усунення недоліків для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

1.17 У заяві про поновлення строку звернення до суду та в апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним пропущено встановлений строк, оскільки він, як директор Товариства, відповідно до установчих документів мав виключне право представництва інтересів Товариства перед усіма третіми особами тривалий час, протягом серпня 2023 до 14 травня 2024 року, в силу об`єктивних причин (обставин), а саме: з серпня 2023 року по листопад 2023 року постійно перебував у відрядженнях з метою технічного огляду, введення в експлуатацію медичного обладнання, що потребує технічного контролю, а з 27.11.2023 року по 28.03.2024 перебував на лікарняному, в подальшому після лікування та медичної реабілітації виконував термінові наладки та пуски медичного обладнання, що потягло незворотність відряджень містами України, не мав можливості займатись справами Товариства, у тому числі оскаржити спірне податкове повідомлення-рішення.

1.18 Апелянт у скарзі наводить доводи, аналогічні тим, які викладені в клопотанні про поновлення строку та яким надана оцінка судом першої інстанції. А тому позивач фактично не скористався правом надати додаткові доводи чи пояснення щодо поважності причин поновлення процесуального строку для звернення до суду.

1.19 Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

1.20 Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку керівника юридичної особи, виникнення організаційних складнощів для своєчасного оскарження рішень є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

1.21 Посилання на правовий режим воєнного стану в Україні є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, як воєнний стан сам по собі вплинув на діяльність підприємства, в тому числі щодо неможливості своєчасного оскарження рішення податкового органу.

1.22 У даному випадку позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання позовної заяви до суду.

1.23 Доводи позивача в апеляційній скарзі про ненадання судом першої інстанції оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду, наведені в заяві про поновлення строку звернення до суду, не знайшли свого підтвердження.

1.24 Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що рішення ДПС України від 04.06.2024 не є рішенням за результатами розгляду скарги по суті, оскільки даним рішенням скаргу позивача повернуто без розгляду саме з підстав порушення строку звернення з такою скаргою.

1.25 Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, надав належну оцінку кожному аргументу позивача щодо пропуску строку звернення до суду.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

2.2 Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінмедікал" залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.