Справа № 580/11173/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року справа № 580/11173/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі : головуючого судді - Руденко А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могили І.В.,

представника позивача Чернявського А.Л. (за ордером),

представників відповідача 1 Алябова Є.О., Карпова П.Т. (самопредставництво),

представника відповідача 2 Ісламова В.О. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу №580/11173/24 за позовом ОСОБА_1 в особі представника Чернявського Анатолія Леонідовича до військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України про визнання нечинним та недійсним контракту про проходження військової служби, визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини в частині укладення контракту про проходження військової служби з позивачем,

встановив:

11.11.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Чернявського Анатолія Леонідовича з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2) та Міністерства оборони України (далі відповідач 1), в якій просить:

- визнати нечинним та недійсним контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладений 28.12.2022 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдатом, водієм зенітного ракетного взводу зенітно-ракетної батареї батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 33-РС від 28.12.2022 в частині укладення контракту з солдатом ОСОБА_1 про проходження військової служби строком до закінчення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, прийняття ОСОБА_1 на військову службу за контрактом та призначено солдата ОСОБА_1 на посаду.

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням встановлених строків військової на підставі п. «а» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням встановлених строків військової на підставі п. «а» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину, присвоєно військове звання «солдат».

На даний час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за посадою водія військово-облікової спеціальності 790037А.

03.12.2022 завершився 18-місячний термін строкової військової служби солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , визначений ч. 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в чинній та той момент редакції). Проте, у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, юридичний механізм звільнення із військової служби військовослужбовців, призваних на строкову військову службу до початку широкомасштабного вторгнення росії в Україну був відсутній.

У грудні 2022 року позивач неодноразово повідомляв безпосередніх командирів про своє бажання звільнитися з військової служби у зв`язку із закінченням її строку, визначеного ч. 1 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», проте отримував роз`яснення про формальну неможливість такого звільнення. Крім того, командирами позивачу було пояснено, що він має можливість укласти контракт на проходження військової служби на певний строк, після чого може бути звільнено з військової служби з підстави закінчення строку контракту. Проти такого механізму звільнення з військової служби позивач не заперечував, проте самого контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України не підписував.

07.03.2024 Президентом України було видано Указ № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби», яким передбачено звільнення у квітні травні 2024 року в запас зі Збройних Сил України військовослужбовців строкової військової служби, строк військової служби яких закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

23.09.2024 позивач у відділі персоналу військової частини НОМЕР_1 ознайомився зі своєю особовою справою та з`ясував, що в ній знаходиться контракт від 28.12.2022 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, який позивачем не підписувався, а імітація підпису у графі № 10 цього контракту від імені позивача здійснена не ним, а невідомою особою.

У цей же день, 23.09.2024, позивач звернувся по команді до командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 з двома рапортами, а саме про звільнення його з військової служби у зв`язку із закінченням її строку, а також про проведення службового розслідування у зв`язку із виявленням підробки контракту на проходження військової служби. Зазначені вище рапорти відповідачем прийняті не були.

У зв`язку із неприйняттям військовою частиною НОМЕР_1 до розгляду рапортів позивача від 23.09.2024 ці рапорти були надіслані на адресу фактичної дислокації військової частини НОМЕР_1 представником позивача, адвокатом Чернявським А.Л., цінним листом з описом вкладення № 078. Станом на дату звернення до суду із цією позовною заявою реєстроване поштове відправлення № 078 військовою частиною отримано не було (перебуває на зберіганні у поштовому відділені).

Позивач вважає, що не підписував контракт на проходження військової служби, а тому вважає його нечинним та недійсним. У зв`язку з цим також вважає, що відповідач зобов`язаний розглянути його рапорт та звільнити зі строкової військової служби відповідно до Указу Президента України від 07.03.2024 № 149/2024 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби».

Відповідач 1 Міністерство оборони України позов не визнало. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 27.12.2024, вказав, що позивач не проходив і не проходить військову службу у Міністерстві оборони України, оскільки проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та відповідно до підпункту 1 пункту 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 Міністерство оборони України не наділене повноваженнями укладати контракт з позивачем. Натомість такими повноваженнями наділена військова частина НОМЕР_1 . Вважає, що позивач не надав обгрунтування протиправних дій з боку Міністерств оборони України, а також до Міністерства оборони України не заявлено жодних позовних вимог. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідач 2 військова частина НОМЕР_1 проти позову заперечила. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 18.12.2024, відповідач вказав, що позивач був обізнаний з укладенням контракту, оскільки контракт укладений відповідно до його рапорту, а також починаючи з дати укладення контракту позивачу був встановлений посадовий оклад у розмірі 2 730 грн, в той час як оклад військовослужбовця строкової служби становить 420 грн, та під час проходження військової служби отримував грошове забезпечення у розмірі 21 329,25 грн; позивач звертався до командування з рапортом від 05.08.2023 про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення 2023 рік, з рапортом від 09.09.2024 про надання першої частини щорічної основної відпустки за 2024 рік, які надаються лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом.

Щодо звернення до командування із рапортами від 23.09.2024 про звільнення зі строкової військової служби та проведення службового розслідування, то такі рапорти до позаштатного нетаємного діловодства військової частини не надходили, про що свідчить відсутність номеру реєстрації на оригіналах паспортів та дата їх реєстрації.

Щодо рапортів від 23.09.2024, направлених представником позивача Чернявським А.Л., то вони направлені в АДРЕСА_1 без зазначення вулиці та із зазначенням неправильного індексу, а тому військова частина про їх направлення не могла знати.

Враховуючи зазначене у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 12.11.2024 відмовлено у заяві позивача про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 18.11.2024 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою судді від 02.12.2024 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 07.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви відповідача Міністерства оборони України про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 07.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи контакту.

Ухвалою суду від 07.01.2025 роз`єднано позовні вимоги у справі, виділивши у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення позивача з військової служби у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби на підставі п. «а» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби у зв`язку із закінченням встановлених строків військової служби на підставі п. «а» ч. 2 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Протокольною ухвалою суду від 07.01.2025 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 10.00 год. 23.01.2025.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач у справі ОСОБА_1 був призваний на військову службу 01.06.2021 ІНФОРМАЦІЯ_3 та проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія з 04.06.2021 по 28.12.2022, що підтверджується записом у графі 8 «Проходження військової служби у Збройних Силах України» послужного списка позивача (а.с. 87).

21.12.2022 позивач власноручно написав рапорт на ім`я командира зенітно-ракетної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 про укладення контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді водія зенітно-ракетної артилерійської батареї строком на 3 роки (а.с. 90, на звороті).

28.12.2022 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , солдатом, водієм зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 22-24).

У графі 8 «Проходження військової служби у Збройних Силах України» послужного списка позивача 28.12.2022 вказано, що відповідно до статей 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 18 абзацу з Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України позивачем добровільно укладено контракт про проходження військової служби в Збройних силах України з 28.12.2022 до закінчення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу (а.с. 87).

У зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби командиром НОМЕР_2 окремої бригади армійської авіації « ІНФОРМАЦІЯ_4 » був виданий наказ від 28.12.2022 №33-РС про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду водія зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї батальйону охорони (а.с. 91).

На підставі наказу від 28.12.2022 №33-РС командира НОМЕР_2 окремої бригади армійської авіації « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 28.12.2022 №33-РС командиром військової частини НОМЕР_1 був прийнятий наказ від 28.12.2022 №377 про переведення солдата ОСОБА_1 на військову службу за контрактом, та вважати таким, що справи прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 91 на звороті).

Згідно військового квитка позивача серії НОМЕР_3 у графі 17 «Проходження військової служби» внесено записи про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія згідно наказу №119 від 04.06.2021 та згідно наказу від 28.12.2022 №377.

Згідно рапорта від 05.08.2023 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 позивач просив клопотання перед вишим командуванням про виплату йому грошової допомоги на оздоровлення згідно розділу 23 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за 2023 рік (а.с. 92, на звороті).

Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2023 №256 наказано виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у сумі 21 329,25 грн. (а.с. 94).

Згідно рапорта від 09.09.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 позивач просив клопотання перед вищим командуванням про надання першої частини щорічної основної відпустки за 2024 рік з 22.09.2024 терміном 15 діб та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік (а.с. 93).

Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2024 №274 позивач вважається таким, що вибув у щорічну основну відпустку з 22.09.2024 по 06.10.2024 з виплатою грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік у сумі 21 329,25 грн. (а.с. 93, на звороті).

Згідно картки особового рахунку військовослужбовця строкової служби ОСОБА_1 за 2021- 2022 р.р. посадовий оклад становив 420,00 грн. (а.с.94 на звороті - 96).

Згідно картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2023-2024 р.р. посадовий оклад посадовий оклад становив 2730,00 грн., оклад за військове звання - 530,00 грн, надбавка за вислугу років 815 грн, премія 14 605,30 грн та додаткова винагорода на період дії воєнного стану 30000,00 грн. (а.с.96 на звороті 98).

Позивач стверджує, що особисто не підписував контракт про проходження військової служби від 28.12.2022, а тому вважає його нечинним та недійсним, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з приписами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абз.4 ч. 4 ст. 4 цього Закону одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Згідно частини 4 статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Порядок та умови укладання контракту, прийняття на військову службу за контрактом та її проходження регулюються, зокрема, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454.

Абзацом 1 п. 15 вказаного Положення встановлено, що з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Відповідно до пп.2 п. 16 цього Положення, право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається: посадовій особі, яка має право видавати накази по особовому складу та до повноважень якої належить призначення на відповідні посади, - з особами, що призначені або призначаються на посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачено військове звання від рядового складу до старшого офіцерського.

Згідно з абз.7 п. 18 цього Положення контракт про проходження військової служби укладається: з військовослужбовцями, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Пунктом 26 даного Положення передбачено, що контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою. Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця. Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.

Враховуючи зміст наведених вище норм законодавства, суд вважає, що для надання контракту про проходження військової служби юридичної сили обов`язковою умовою є його підписання сторонами, а саме державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України (уповноваженою на те посадовою особою) та громадянином України, який бажає вступити на військову службу за контрактом, і всі взаємні права та обов`язки між учасниками вказаних правовідносин виникають лише після підписання відповідного контракту.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцятого пункту 2.2 розділу II Положення запис про день набрання чинності контрактом здійснюється у відповідному пункті форми контракту та додатка до контракту про проходження військової служби (додатки 1-3 до Положення) і завіряється підписом командира (начальника) військової частини, де зберігається перший примірник особової справи військовослужбовця. Другий примірник контракту надається військовослужбовцю під особистий підпис у відповідному пункті першого примірника контракту. Запис про продовження строку контракту у випадках, визначених пунктами 31-33 Положення, або продовження дії контракту у випадках, визначених пунктом 33-1 Положення, здійснюється в пункті 11-2 контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, форма якого визначена додатком 1 до Положення, за підписами командира (начальника) військової частини, де зберігається перший примірник особової справи військовослужбовця, та військовослужбовця. У випадках, визначених пунктом 33 Положення, та в разі тимчасової відсутності військовослужбовця з об`єктивних причин зазначений підпис здійснюється після його прибуття до місця проходження служби.

Судом встановлено, що у пункті 10 «Підписи сторін» контракту від 28.12.2022 наявний підпис позивача.

У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що його підпис відсутній у пункті 111 контракту, а підпис у пункті 10 вчинено не ним особисто. Вперше він ознайомився з контрактом після того, як військова частина НОМЕР_1 листом від 08.10.2024 №862/5787 надіслала другий екземпляр контракту у відповідь на адвокатський запит від 27.09.2024 №09/271-26/24.

У суді представник позивача адвокат Чернявський А.Л. надав аналогічні пояснення.

Щодо відсутності підпису позивача у пункті 111 контракта від 28.12.2022 суд зазначає, що листом від 08.10.2024 №862/5782, направленим у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 повідомила, що 21.12.2022 солдат ОСОБА_1 виявив проходити військову службу за контрактом, про що звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з відповідним рапортом. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №33-РС від 28.12.2022 з солдатом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби строком до закінчення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізація. Прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду. 24.09.2024 солдат ОСОБА_1 звернувся до відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 з метою отримання другого примірника контракту про проходження військової служби в Збройних Силах України, проте солдат ОСОБА_1 відмовився поставити підпис в пункті 111 про отримання другого примірника контракту, що встановлено формою бланка.

Отже відсутність підпису у пункті 111 контракту від 28.12.2022 свідчить лише про той факт, що позивач не отримав його другий примірник, який зберігався у штабі військової частини НОМЕР_1 , та звернувся за його отриманням лише 24.09.2024, тому жодним чином не свідчить про те, що позивач не поставив свій підпис у пункті 10 контракту, а саме: «Підписи сторін».

Щодо підписання позивачем контракту, то судом встановлено, що у пункті 10 «Підписи сторін» контракту від 28.12.2022 міститься підпис, вчинений рукописним текстом, та прізвище « ОСОБА_5 ».

Частинами 1 та 2 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Як зазначено вище, пунктом 26 Положення контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою.

Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.

Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби.

Відповідно до пункту 2.20 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 за результатом відбору до проходження військової служби за контрактом кандидати з особовими справами та приписами військових комісаріатів направляються до військових частин.

У військових частинах стосовно кандидатів проводяться, зокрема, такі заходи: оформлення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

При успішних результатах відбору командир військової частини укладає з громадянами контракт про проходження військової служби та призначає на відповідні військові посади, про що видається наказ по особовому складу.

З аналізу наведених норм вбачається, що укладення контракту про проходження професійної військової служби проходить дві стадії: 1) узгодження волі сторін, яка характеризується добровільністю вступу на професійну військову службу (суб`єктивна сторона), водночас, відсутність волі не породжує військово-службових відносин; 2) волевиявлення, тобто підпис контракту і тим самим надання узгодженій волі зовнішнього виразу (об`єктивна сторона). Волевиявленню передує перевірка відповідності громадянина (військовослужбовця) вимогам, встановленим для вступу на професійну військову службу за контрактом.

Судом встановлено, що позивач власноручно написав рапорт від 21.12.2022 на ім`я командира зенітно-ракетної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 про укладення контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді водія зенітно-ракетної артилерійської батареї строком на 3 роки (а.с. 90, на звороті).

Також після прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 наказу від 28.12.2022 №377 про переведення солдата ОСОБА_1 на військову службу за контрактом (а.с. 91 на звороті) запис про вказаний наказ був внесений до військового квитка позивача серії НОМЕР_3 у графі 177 «Проходження військової служби». Копію військового квитка до суду надав позивач.

Згідно пункту 2.24 Інструкції № 170 посвідчення або військовий квиток військовослужбовця Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту оформлюється та видається військовослужбовцям у тижневий строк після зарахування до списків особового складу військової частини (навчального центру).

Отже, рапорт позивача від 21.12.2022 свідчить про узгодження волі сторін, яка характеризується добровільністю вступу позивача на професійну військову службу та передує укладенню контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а запис у військовому квитку свідчить про обізнаність позивача з укладенням контракту.

Також судом встановлено, що згідно картки особового рахунку військовослужбовця строкової служби ОСОБА_1 за 2021- 2022 р.р. посадовий оклад становив 420,00 грн., в той час як за 2023-2024 р.р. посадовий оклад посадовий оклад становив 2730,00 грн., оклад за військове звання - 530,00 грн, надбавка за вислугу років 815 грн, премія 14 605,30 грн та додаткова винагорода на період дії воєнного стану 30000,00 грн.

Окрім цього позивачу була виплачена грошова допомога на оздоровлення згідно рапорта від 05.08.2023 за 2023 рік та згідно рапорта від 09.09.2024 за 2024 рік, також надана частина щорічної відпустки за 2024 рік.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб передбачений постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, пунктом 2 якого передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою №704 затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, та тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців строкової військової служби згідно з додатком 12.

Пунктом 5 Постанови №704 передбачено преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), надання один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 6 постанови №704 передбачено виплату надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби).

З урахуванням викладеного суд не приймає до уваги доводи позивача щодо його необізнаності про існування контракту та непідписання контракту власноручно, оскільки поданим рапортом останній безпосередньо клопотав у керівництва про його укладення та свідомо бажав нести службу у Збройних Силах України, проходив військову службу за контрактом, отримуючи грошове забезпечення військовослужбовця контрактної служби.

Зворотного матеріалами справи не доведено.

Вільне волевиявлення учасника правочину є тією вимогою, яка відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, характеризує чинність правочину. Матеріали справи свідчать про вільне волевиявлення позивача на укладання контракту про проходження військової служби.

Натомість матеріали справи свідчать, що дійсними намірами позивача є звільнення з військової служби під час дії воєнного стану, а позов до суду про визнання нечинним та недійсним контракту від 28.12.2022 є лише штучно створеним способом такого звільнення, та, відповідно, свідчить про зловживання позивачем своїм правом на звернення до суду

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання нечинним та недійсним контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного з Міністерством оборони України 28 грудня 2022 року, не підлягають задоволенню.

Вимога про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 33-РС від 28.12.2022 в частині укладення контракту з солдатом ОСОБА_1 про проходження військової служби строком до закінчення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, прийняття ОСОБА_1 на військову службу за контрактом та призначено солдата ОСОБА_1 на посаду є похідною. А тому задоволенню також не підлягає.

Щодо доводів Міністерства оборони України про те, що воно не є стороною контракту, то. як зазначено вище, абзацом 1 пункту 15 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 встановлено, що з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Відповідно до пункту 16 цього Положення право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається:

1) Міністру оборони України:

з особами вищого офіцерського складу;

з особами офіцерського складу, які призначаються на посади Міністром оборони України;

з визначеними статтею 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадянами, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, не мають військових звань офіцерського складу та приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;

2) військовим посадовим особам - з іншими категоріями осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Отже Міністерство оборони України діє від імені держави Україна, та є стороною контракту.

Натомість командир військової частини є лише посадовою особою, яка підписує контракт від імені Міністерства оборони України в силу повноважень, наданих законом, проте військова частина при цьому не стає стороною контракту.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Під час розгляду справи представник позивача Чернявський А.Л. заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису та технічної експертизи контракту, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 07.01.2025.

Суд вважає, що сукупність наявних у справі доказів є достатньою для вирішення судом питання. чи є укладеним контракт від 28.12.2022 за відсутності висновків судової експертизи

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 245 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 5, 9, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 5 лютого 2025 року.

Суддя Алла РУДЕНКО