Справа № 577/6594/24
Суддя: Кравченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/6594/24
Провадження № 2-а/577/8/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Цуканової О.В.

адвоката Іванцова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить постанову АП № 3070 від 05.11.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 17000,00 грн. (далі по тексту Постанова) скасувати, а справу закрити за відсутності складу адмінправопорушення.

На обґрунтування вимог вказав, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, на думку працівників ТЦК, була відмова від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності щодо проходження військової служби. Однак даного адміністративного правопорушення не вчиняв, крім того не був присутній при розгляді справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , що позбавило можливості надати відповідні пояснення. Також вважає, що його дії кваліфіковано невірно відповідно до норм КУпАП.

05.11.2024 року у м. Конотоп він прямував до лікувального закладу на прийом до сімейного лікаря, тому як почував себе зле та була підвищена температура.

У цей час під`їхали працівники поліції і запропонували проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він пояснив, що прямує до лікарні, однак його силою помістили до автівки та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де запропонували пройти військово-лікарську комісію наступного дня, тобто 06.11.2024 року, на що він відповів, що пройде коли одужає. Не зважаючи на пояснення працівники ТЦК склали відносно нього протокол за ч.3 ст.210-1 КУпАП, при цьому клопотання про бажання мати захисника було відхилено, а через декілька хвилин вручили Постанову про притягнення до відповідальності за зазначеною нормою.

Не погоджуючись із винесеною Постановою стверджує, що належним чином до ІНФОРМАЦІЯ_3 не викликався, а був примусово доставлений працівниками поліції в період хвороби. Крім того, під час розгляду справи мало місце порушення вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки, не зважаючи на перебування в приміщенні РТЦК, справа розглядалася за його відсутності без дотримання права на захист.

До того ж звернув увагу, що повістка на проходження ЛВК була виписана 05.11.2024 року, а лікарську комісію він повинен був пройти наступного дня, тобто 06.11.2024 року. Проте, вже 05.11.2024 року його притягли за відмову від проходження ЛВК.

З огляду на викладене наголошує, що відповідачем при винесенні Постанови порушено норми процесуального та матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження в справі закрити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 Громико О.В. заперечуючи задоволенню вимог вважає, що при винесенні оскаржуваної Постанови були дотримані приписи закону, оскільки ще 05.11.2024 року, під час складання протоколу, ОСОБА_1 заявив, що не буде проходити ВЛК, а тому дата проходження лікарської комісії 06.11.2024 року, на переконання представника, не впливає на правомірність притягнення до відповідальності. Також стверджує, що позивач був ознайомлений про день і час розгляду справи.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , який про день та час був повідомлений належним чином та завчасно, у судове засідання не з`явився, правом надання письмового відзиву не скористався.

За положеннями ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши представлені докази суд дійшов такого висновку.

За приписом ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтями 74-76 КАС регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За положеннями частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що наведена норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Поняття адміністративного правопорушення визначено у ст. 9 КУпАП - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по перше, встановити склад правопорушення, по друге, дослідити докази та оцінити за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 року №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя (пункти 1, 7 Положення).

За пунктами 9, 12 згаданого Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення. ІНФОРМАЦІЯ_4 має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинених в особливий період.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 3070 від 05.11.2024 року та оскаржуваної Постанови АП № 3070 від 05.11.2024 року (а.с. 7-10) підставою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стала відмова останнього в особливий період під час мобілізації від проходження військово-лікарської комісії, чим порушено Закони України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також «Про військовий обов`язок і військову службу».

Із наведених документів видно, що протокол був складений 05.11.2024 року в присутності ОСОБА_1 , який відмовився підписати, що підтверджено свідками. У протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 05.11.2024 року о 15 год. 15 хв. (а.с. 7-9). Разом з тим, із проглянутого відеозапису вбачається, що складання протоколу відбувалось в період часу з 15:19:18 год. до 15:25:19 год., а відтак позивач не міг бути присутнім під час винесення оскаржуваної Постанови, яка була прийнята 05.11.2024 року о 15:15 год. за відсутності останнього.

У відповідності до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Положеннями ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП).

На порушення наведених норм уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 не було надано позивачеві можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, надати пояснення, заявляти клопотання тощо, оскільки розгляд Протоколу і винесення оскаржуваної Постанови відбулось через декілька хвилин після складання Протоколу, без участі ОСОБА_1 да ще й під час хвороби останнього (а.с. 6).

При цьому, суд звертає увагу на правила статті 277-2 КУпАП за якими повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Конституційни Суд України у рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП звернув увагу на таке:

«Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження».

Судом встановлено, що 05.11.2024 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення і того ж дня винесена оскаржувана Постанова за відсутності позивача, який не був запрошений до місця розгляду справи перебуваючи у коридорі установи, а відтак безумовно відбулось порушення прав останнього передбачених ст. 268 КУпАП.

Жодного доказу на спростування встановлених судом обставин відповідачем не представлено.

Крім того, суд також звертає увагу і на те, що повістка № 009206 від 05.11.2024 року зобов`язувала ОСОБА_1 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії 06.11.2024 року о 09:00 год., тобто позивач повинен був пройти комісію лише наступного дня, але був притягнутий до відповідальності за відмову від проходження комісії вже 05.11.2024 року.

Тобто фактично відбулось притягнення до відповідальності за дії (неявка для проходження ВЛК), які позивач, на час винесення спірної Постанови, ще не вчинив.

Відповідно до ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на викладене суд дійшов переконання, що допущені відповідачем процесуальні та матеріальні порушення є безумовною обставиною для скасування оскаржуваного рішення і закриття справи за відсутності події та складу правопорушення, як то передбачено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат понесених позивачем суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 139 КАС унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються, зокрема із судового збору (ст. 132 КАС).

Отже, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 606,00 грн. підлягають відшкодуванню ІНФОРМАЦІЯ_2 , як суб`єктом владних повноважень.

Керуючись: ст.ст. 72-77, 139, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 9, 210-1, 247, 251, 268, 278, 277-2 КУпАП,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № АП 3070 від 05.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП і накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , а провадження в справі закрити за відсутності події та складу правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 606 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Кравченко В. О.