Справа № 320/5997/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

06 лютого 2025 року Справа 320/5997/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., отримавши та розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову у якій просить суд:

- забезпечити позов шляхом зупинення дії пункту 4 Розпорядження Ірпінського міського голови Маркушина О.Г. № 19 від 24.01.2025 року про відсторонення секретаря Ірпінської міської ради ОСОБА_3 від виконання повноважень на посаді з 27.01.2025 року на період проведення службового розслідування зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу).

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що голова Ірпінської міської ради Маркушин О.Г. розпорядженням № 19 від 24.01.2025 «Про проведення службового розслідування» відсторонено секретаря Ірпінської міської ради ОСОБА_4 від виконання повноважень на посаді секретаря Ірпінської міської ради з 27.01.2025 на час проведення службового розслідування зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу) (п.4), яке на думку заявника суперечить положенням ст. 42 Закону 280 відповідно до якого міський голова не наділений повноваження щодо відсторонення секретаря на час проведення службового розслідування, та суперечить п. 6 Порядку 950, яким визначено чіткий перелік випадків, коли особа може бути відсторонена від роботи, зокрема, у разі повідомлення про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності або щодо такої особи складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що, у свою чергу, вказує на наявність очевидних ознак протиправності вказаного Розпорядження, та порушення прав та інтересів Заявника, як члена виконавчого комітету Ірпінської міської ради, оскільки відсутні підстави для відсторонення секретаря від виконання її службових обов`язків, що у свою чергу відповідно до п. 2 ч.2 ст. 150 КАС України допускає застосування заходів забезпечення позову.

Дослідивши отриману заяву про забезпечення позову, та документи додані до неї, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову, зокрема й шляхом зупинення дії індивідуального акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

За такого правового регулювання, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Суд вказує, що заявник обґрунтовує свою заяву зокрема тим, що розпорядження голови Ірпінської міської ради має очевидні ознаки протиправності, і наслідками таких дій є блокування роботи органу місцевого самоврядування, що може призвести до серйозних загроз для Ірпінської громади, та зазначає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наведені в ній обґрунтування для вжиття відповідних заходів, підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суддя зазначає, що заявник не навела обґрунтованих підстав та не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів відповідно до пункту 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (щодо очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень), які б вказували на необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу, що забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про відсторонення від виконання повноважень, суддя фактично продовжує службові відносини між посадовою особою та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - як виконанням службових обов`язків, тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що у цьому випадку є неприпустимим, та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З огляду на вказане, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову на які вона посилається, а також завдання адміністративного судочинства та цілей, на які спрямовані заходи забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що заявником не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидності ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та очевидної небезпеки заподіяння шкоди до ухвалення рішення в адміністративній справі, також суддя під час розгляду заяви не може дійти однозначного висновку про протиправність розпорядження, отже, з огляду на вказане в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2.Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Войтович І. І.