Справа № 600/679/24-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Чернівці Справа № 600/679/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, другий відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та скасувати рішення о/р № НОМЕР_1 від 23.12.2023 Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про державну службу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу згідно заяви від 04.04.2023, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи:

- з 04.08.1986 по 10.06.1991 в редакції газети Молодий буковинець на журналістських посадах;

- з 11.06.1991 по 06.07.1995 в редакції газети Чернівці на журналістських посадах;

- з 19.11.2002 по 19.02.2015 у прокуратурі Чернівецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішення відповідача щодо відмови у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу є протиправним, оскільки згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством. Відповідно до Переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1997 № 377, редактор, старший кореспондент, кореспондент і заступник відповідального секретаря відносяться до посад журналістів, а отже зараховуються до стажу державної служби, оскільки в ці періоди обласна газета Молодий буковинець була державним засобом масової інформації. Також газета Чернівці відносилась до газета міської ради народних депутатів, і посади які він займав з 19.11.2002 по 19.02.2015, з 17.10.2017 по 21.03.2023 відносяться до посад державного службовця. Зазначене підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, копіями наказів з Чернівецької обласної прокуратури. Позивач також зазначає, що до 2016 року він мав стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років.

На переконання позивача, його стаж державної служби складає понад 20 років, що є підставою для переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ Про державну службу.

За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало до суду відзив, в якому, зазначало, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача. Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства. На думку відповідача, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж (20 років) для призначення пенсії відповідно до Закону №889 - VIII.

Ухвалою суду від 19.11.2024 залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - другий відповідач) подало до суду відзив, в якому, серед іншого, зазначало, що на виконання судового рішення у справі № 600/2782/23-а Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача від 04.04.2023 щодо переходу з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії. До стажу роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України зараховано періоди роботи в прокуратурі Чернівецької області з 19.11.2002 по 11.07.2014 та з 11.07.2014 по 19.02.2015, що становить 12 років 3 місяці 13 днів та є недостатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. Оскільки позивач не має стаж державної служби понад 20 років, що є підставою для переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ Про державну службу, тому в позові необхідно відмовити.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.07.2019 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

04.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно Закону України Про державну службу (а.с. 63 - 64).

До заяви позивачем, серед іншого, додано довідки Чернівецької обласної держаної адміністрації (обласної військової адміністрації):

- від 04.04.2023 № 59 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с. 66);

- від 04.04.2023 № 58 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) (а.с. 66, 66 на звороті - 67).

Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За результатами розгляду даної заяви, 07.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення № 17, яким відмовлено позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ на підставі заяви від 04.04.2023 (а.с. 61).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Рішенням Чернівецького окружного суду від 20.11.2023 у справі № 600/2782/23-а, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 17 від 07.04.2023 Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно Закону України Про державну службу, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

На виконання судового рішення у справі № 600/2782/23-а, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 04.04.2023 щодо переходу з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та прийнято 25.12.2023 рішення № 17 про відмову позивачу в перерахунку пенсії (а.с. 93).

Дослідженням рішення № 17 від 25.12.2023 встановлено, що вказаним рішенням позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу на підставі заяви від 04.04.2023.

Із змісту рішення видно, що до заяви позивач додав трудові книжки від 02.08.1977 б/н та від 11.07.2014 серії НОМЕР_2 , згідно з якими до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України зараховано періоди роботи в прокуратурі Чернівецької області (з 19.11.2002 по 11.07.2014) та в Чернівецькій прокуратурі з нагляду за дотриманням законів у транспортній сфері (з 11.07.2014 по 19.02.2015), що становить 12 років 3 місяці 13 днів.

Станом на день набрання чинності Закону № 889 заявник (позивач) не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом № 2400-1706-8/1614 від 11.01.2024 повідомило позивача, що на виконання судового рішення у справі № 600/2782/23-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 04.04.2023 щодо переходу з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 80-81).

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

У ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Згідно з п. 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями п. 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом № 889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 12.07.2019 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

04.04.2023 позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно Закону України Про державну службу.

За наслідками розгляду заяви, з урахуванням судового рішення у справі № 600/2782/23-а від 20.11.2023, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області рішенням № 17 від 25.12.2023 відмовлено позивачу у переведенні з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, оскільки станом на день набрання чинності Закону № 889 заявник не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, однак за призначенням пенсії відповідно до Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII позивач із заявою звернувся вперше.

Тобто, в даній справі має місце призначення пенсії за іншим Законом, зокрема за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.93 № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

При цьому, відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі Порядок № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Частиною 1 ст. 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV).

Частиною 3 ст. 12 Закону України Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста від 23.09.1997 № 540/97-ВР (в редакції на час подання заяви від 04.04.2023) визначено, що стаж роботи журналіста в державних та комунальних суб`єктах у сфері медіа зараховується до стажу державної служби, а стаж державної служби зараховується до стажу роботи журналіста в державному або комунальному суб`єкті у сфері медіа.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

За приписами ч. 2 ст. 16 Закону України Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів від 23.09.1997 № 540/97 (у редакції, яка діяла станом на 01.01.1998) при нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю. При цьому період роботи в державних та комунальних засобах масової інформації прирівнюється до стажу державної служби.

Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283).

Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.

Так, відповідно до п. 3 Порядку до стажу державної служби зараховується стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації.

Згідно п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації, обчислений відповідно до Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 № 377.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 № 377 затверджено:

Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації;

перелік посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування;

Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств.

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1999 №377 переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування, Друковані засоби масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, обласні, Київська та Севастопольська міські ради, серед іншого визначено, що посада заступник відповідального секретаря, оглядач, кореспондент спеціальний, кореспондент власний та фотокореспондент відноситься до посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування зокрема: посада заступник відповідального секретаря - головний спеціаліст а посада фотокореспондент - спеціаліст I і II категорії.

Згідно п. 1 Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств №377 (далі - Порядок №377), до стажу роботи, що дає право на встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації, зараховується стаж роботи на посадах, зазначених у переліку, затвердженому цією постановою, а також на посадах журналістів державних інформаційних агентств, зазначених у додатку 1, а саме:

до 01.08.1990 - у засобах масової інформації, засновниками яких були партійні, комсомольські та профспілкові організації;

до 23.08.1991 - у засобах масової інформації, засновниками яких були органи державної влади колишньої УРСР та інших республік СРСР, а також органи державної влади та військові формування колишнього СРСР (додаток 2);

з 24.08.1991 - у засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є (були) органи державної влади або органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3 Порядку № 377 документами для визначення стажу роботи журналіста є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.

Якщо засновника (співзасновника) засобу масової інформації неможливо визначити за записами у трудовій книжці чи печаткою, що засвідчує ці записи, підставою для його визначення є довідка таких органів виконавчої влади та телерадіокомпаній.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що згідно з записами трудової книжки позивач працював, зокрема:

- в редакції обласної газети "Молодий буковинець" з 04.08.1986 по 10.06.1991 на посадах кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ;

- в редакції газети "Чернівці" з 11.06.1991 по 07.06.1995 на посаді редактора відділу листі і новин редакції газети Чернівці Чернівецької міської ради народних депутатів (а.с. 68 - 72).

Відповідно до архівної виписки з протоколу № 17 засідання бюро Чернівецького облкому КП України від 18.11.1966, бюро Чернівецького облкому КП України прийняло постанову "Про молодіжну обласну газету "Молодий Буковинець", в якому зазначено, створити і почати з 01.01.1967 видавництво молодіжної обласної газети "Молодий Буковинець" - орган Чернівецького обкому ЛКСМУ (а.с. 124).

Згідно інформаційної довідки Держархіву Чернівецької області від 31.01.1995, газета "Комсомолец Буковини" була першим молодіжним періодичним виданням в Чернівецькій області і була передвісником "Молодого Буковинця".

На виконання постанови ЦК КПУ від 23.08.1966 "Про молодіжні газети УРСР" бюро Чернівецького обкому Компартії України на своєму засіданні 18.11.1966 прийняло постанову "Про молодіжну обласну газету "Молодий Буковинець", згідно з якою з 01.01.1967 було розпочато видання газети.

22.11.1990 на IV пленумі обкому ЛКСМУ (МДС) було прийнято Рішення про співзасновників газети "Молодий Буковинець". Засновниками газети виступили: Чернівецька обласна організація ЛКСМУ (МДС), колектив редакції газети "Молодий Буковинець".

На підставі даного рішення в управління у справах видавництв і поліграфії виконкому Чернівецької обласної Ради народних депутатів було направлено заяву про реєстрацію газети "Молодий буковинець". На підставі заяви було видано реєстраційне посвідчення від 07.12.1990 № 18, згідно з яким "Молодий буковинець" видання обласної організації ЛКСМУ (МДС) 1 колективу редакції.

16.09.1991 на загальних зборах трудового колективу було прийнято рішення про заснування незалежного тижневика Молодий буковинець, і тим самим газета Молодий буковинець як видання обласного комітету ЛКСМУ (МДС) припинила своє існування (а.с. 125).

Отже, газета "Молодий Буковинець", де позивач працював на журналістських посадах (посадах кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ) з 04.08.1986 по 10.06.1991, була заснована Чернівецьким обласним комітетом комсомолу і належала до державних видань.

Рішенням Чернівецької міської Ради народних депутатів ХХІ скликання від 26.09.1990 № 43-3/СР Про газету міської ради народних депутатів засновано газету Чернівецької міської Ради народних депутатів періодичністю виходу раз на тиждень, мова українська, формат А-3, обсяг 8 сторінок, тираж до 25 тисяч примірників. Названо міську газету "Чернівці" (а.с. 126).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що редакція газети "Чернівці", де в період з 11.06.1991 по 07.06.1995 працював позивач, була заснована органом місцевого самоврядуванням - Чернівецькою міською радою народних депутатів.

Відповідно до Переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.03.1997 № 377, посади кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ у період з 04.08.1986 по 10.06.1991 де працював позивач відносяться до посад журналіста.

Аналізуючи зазначене, суд вважає, що періоди роботи позивача з 04.08.1986 по 10.06.1991, а також з 11.06.1991 по 07.06.1995 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посади кореспондента, старшого кореспондента, завідуючим відділом, в.о. відповідального секретаря Чернівецького обкому ЛКСМУ та редактора відділу відносяться до посад журналіста, а редакція обласної газети "Молодий буковинець та редакція газети "Чернівці" була органом Чернівецького обкому Комуністичної партії України та Чернівецької міської ради народних депутатів та ними засновані.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області передчасно дійшло висновку про відсутність необхідного стажу роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій державної служби та відмовило у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення № 17 від 25.12.2023 про відмову позивачу у перерахунку пенсії та зарахування до стажу державної служби спірні періоди його роботи.

Водночас, суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні № 17 від 25.12.2023 зазначено, що до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України зараховано періоди роботи в прокуратурі Чернівецької області (з 19.11.2002 по 11.07.2014) та в Чернівецькій прокуратурі з нагляду за дотриманням законів у транспортній сфері (з 11.07.2014 по 19.02.2015), що становить 12 років 3 місяці 13 днів.

Отже, другим відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення враховано періоди роботи позивача в прокуратурі Чернівецької області (з 19.11.2002 по 11.07.2014) та в Чернівецькій прокуратурі з нагляду за дотриманням законів у транспортній сфері (з 11.07.2014 по 19.02.2015), відтак позовна вимога про зарахування до стажу державної служби даного періоду, а також скасування оскаржуваного рішення в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Окрім цього, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого оскаржуваного рішення про відмову в перерахунку позивачу пенсії, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 04.04.2023, з урахуванням висновків суду, зарахувавши до його стажу державної служби періоди роботи: з 04.08.1986 по 10.06.1991 в редакції газети Молодий буковинець на журналістських посадах; з 11.06.1991 по 06.07.1995 в редакції газети Чернівці на журналістських посадах.

Стосовно ефективності такого способу захисту варто зазначити, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд і зазначати будь-яку підставу для відмови.

Втім, наведених обставин не встановлено, а оцінка судом правомірності, фактично, оскаржуваного рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у ньому.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Натомість доводи другого відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оскаржуване рішення якого визнано протиправним та скасовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 77, 90, 134, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 17 від 25.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в частині не зарахування до стажу державної служби періоди роботи з 04.08.1986 по 10.06.1991 та з 11.06.1991 по 06.07.1995.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023, з урахуванням висновків суду, зарахувавши до його стажу державної служби періоди роботи: з 04.08.1986 по 10.06.1991 в редакції газети Молодий буковинець на журналістських посадах; з 11.06.1991 по 06.07.1995 в редакції газети Чернівці на журналістських посадах.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 605,60 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, );

другий відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (м. Житомир, вул. О. Ольжича, буд. 7, ).

Суддя В.К. Левицький