Справа № 560/12882/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12882/24

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

04 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , за період з 24.02.2022 по 23.02.2023 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 23.02.2023 нарахування та виплатити грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання грошового атестату щодо ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 за період з 24.02.2022 по 23.02.2023.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 , новий грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 за період з 24.02.2022 по 23.02.2023.

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2022 та 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове-звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2022 та 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити мені, ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 04.10.2024 визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заяві позивача від 24.09.2024. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернув позивачеві.

Судове рішення мотивоване тим, що на момент звільнення позивача з військової служби, тобто 23.02.2023, ч.2 ст.233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці обмежується трьома місяцями. Позивач з позовною заявою звернувся до суду 27.08.2024. Отже, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументами апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку з отриманою 09 вересня 2022 року травмою за обставин безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивач тривалий час проходив стаціонарне лікування. Крім того, ОСОБА_1 було проведено оперативне втручання, після якого позивач довгий час проходив реабілітацію.

Також зазначає, що з 12 квітня 2023 року по теперішній час перебуває на обліку в амбулаторно-поліклінічному закладі КНП "Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я" з діагнозом: стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад з проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомнічним синдромом асоційований зі стресом, що перешкоджало йому здійснювати заходи, направлені на захист своїх прав, у тому числі, і у судових органах.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою суду від 09.09.2024 позов залишено без руху. Вказано, що недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду письмової заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, якщо такі є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

До суду надійшло клопотання позивача, у якому просив поновити строк на звернення до суду.

Вказув, що у зв`язку з отриманою 09 вересня 2022 року травмою за обставин безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач тривалий час проходив стаціонарне лікування.

Звертав увагу суду на те, що з 12 квітня 2023 року по теперішній час перебуває на обліку в амбулаторно-поліклінічному закладі КНП "Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я" з діагнозом: стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад з проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомнічним синдромом асоційований зі стресом, що перешкоджало йому здійснювати заходи, направлені на захист своїх прав, у тому числі, і у судових органах.

У зв`язку із продовженням лікування та безперервної реабілітації позивач вказував, що не мав реальної фізичної можливості отримати після звільнення інформацію про нараховані йому виплати, отримати кваліфіковану правничу допомогу, дізнатись про порушення своїх прав та звернутись до суду за їх захистом одразу після звільнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки КАС України не врегульовані строки звернення до суду щодо стягнення заробітної плати, необхідно застосовувати норки КЗпП України, які регулюють дані правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України (в редакції на момент подання адміністративного позову) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частина 2 ст.233 КЗпП України визначає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому сум при звільнені у трьох місячний термін з часу отримання письмового повідомлення про нараховані та виплачені кошти при звільненні.

Як встановлено судом першої інстанції, предметом позову у цій справі є вимога позивача щодо перерахунку грошового забезпечення з 24.02.2022 по 23.02.2023.

Також встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 №55 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення з 23.02.2023. Позивач з позовною заявою звернувся до суду 27.08.2024. Отже, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що 18.01.2024 позивачу було відомо про суми, які були нараховані та виплачені військовою частиною НОМЕР_1 при зверненні до військової частини щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 23.02.2023.

Водночас, звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що у зв`язку з отриманою 09 вересня 2022 року травмою за обставин безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач тривалий час проходив стаціонарне лікування.

Звертав увагу суду на те, що з 12 квітня 2023 року по теперішній час перебуває на обліку в амбулаторно-поліклінічному закладі КНП "Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я" з діагнозом: стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад з проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомнічним синдромом асоційований зі стресом, що перешкоджало йому здійснювати заходи, направлені на захист своїх прав, у тому числі, і у судових органах.

Поряд з цим, позивач надав до суду першої інстанції: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, згідно якої позивач з 12.04.2023 перебуває на обліку в КНП "Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я", копії електронних направлень, виписку №797 із медичної карти амбулаторного хворого від 28.12.2022 Державної установи "Інститут отоларингології", виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3098 КНП "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни" Хмельницької обласної ради, довідку КНП "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни" Хмельницької обласної ради №1147 від 16.12.2022 про проходження реабілітації, консультаційний висновок спеціаліста КНП "ХОЛ" ХОР.

Водночас, суд першої інстанції передчасно вважав, що позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував поважність причин пропуску строку звернення до суду з моменту звільнення зі служби.

При цьому, висновки суду першої інстанції, що звернення позивача про перерахунок грошового забезпечення та отримання відповіді на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, колегія суддів вважає помилковими, оскільки законодавець в ст.233 КЗпП України пов`язав початок перебігу строку звернення до суду (в межах даних правовідносин) не з моменту порушення, а з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Фактично, дізнатись позивач міг лише з одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені особі щомісяця або з повідомлення суб`єкта владних повноважень.

Зокрема, частини 1 і 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України викладені в новій редакції, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1). Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Колегія суддів вважає, що позивач навів достатні аргументи щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку та довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому наявні підстави для його скасування.

Згідно зі ст. 320КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; неправильного застосуваннянорм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.