Справа № 308/11438/24
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

в особі головуючого судді Дегтяренко К.С.

з участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за присутності учасників у справі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Биркович О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород матеріали адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Биркович Олександра Івановича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення,

встановив:

08 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Биркович О.І. звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення серії ЕНА №2531217 від 03 липня 2024 року про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов мотивує тим, що 03.07.2024 р. в 20:56:52 год. в м. Ужгород, вул. Федора Потушняка, 14, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ЛАДА реєстраційний номер НОМЕР_1 не пристебнувся ременем безпеки чим порушив п.2.3в ПДР - чим ніби то скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, у зв`язку з чим було накладено штраф 510 грн. 00 коп..

Адвокат заперечує проти вчинення зазначених правопорушень, вважає постанову такою, що незаконною, безпідставною та не обґрунтованою та просить постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2531217 від 03 липня 2024 року скасувати.

17 липня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому останній зазначив, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення ч.5 ст.121 КУпАП, процедура та порядок складання адміністративних матеріалів були дотримані. Постанова обґрунтована та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заву без задоволення.

03 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Биркович О.І. подав відповідь на відзив, в якому підтримав обставини викладені в позовній заяві та просив таку задовольнити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи.

У судовому засіданні:

-представник позивача Биркович О.І. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові та у відповіді на відзив. Позов підтримав в повному обсязі та просив такий задовольнити.

-позивач підтримав пояснення свого представника, зазначив, що був пристебнутий, пасок відстібнув, коли машину зупинив.

-представник відповідача у судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позову просив відмовити.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача, свідок ОСОБА_2 підтримав обставини викладені в позовній заяві, зазначив, що вони з позивачем їхали з робити, він був на пасажирському сидінні, були пристебнуті. Поліцейська машина їхала їм на зустріч, з відстані на якій вони перебували, думає, що це було близько 100 метрів, побачити пристебнуті чи не пристебнуті, вони не могли. Точно він не пам`ятає, але коли вони зупинились і до них підійшли поліцейські, вони вже могли відщипнути паски безпеки, оскільки зупинились і відкрили вікно, щоб спілкуватись з поліцейськими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, 03 липня 2024 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2531217, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 03.07.2024 р. в 20:56:52 год. в м. Ужгород, вул. Федора Потушняка, 14, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ЛАДА реєстраційний номер НОМЕР_1 не пристебнувся ременем безпеки чим порушив п.2.3в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.3 в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

За змістом ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто - 510 грн. станом на дату скоєння правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП - Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Щодо розгляду справи на місці правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ст.258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Таким чином, відповідно до положень ст. 258 та відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх сипав України від 07.11,2015 № 1395. (далі - Інструкція) інспектором було прийнято рішення по справі на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як вже зазначалося вище, інспектор мав право виносити постанову про вчинення адміністративного правопорушення на місці.

Щодо заперечень позивача щодо відсутності будь яких доказів порушення позивачем правил дорожнього рух суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Тобто в постанові про адміністративне правопорушення не є обов`язковим зазначення доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, на нагрудну камеру поліцейського та відеореєстратор, що кріпиться в салоні транспортного засобу було зафіксовано, що на запитання поліцейського, чому позивач не був пристебнутий паском безпеки, останній повідомив, що не користувався паском безпеки та забув про пасок безпеки (відеозапис з нагрудної камери поліцейського 470783 20:58:06, 20:59:05). Тобто, позивач не заперечував факт порушення п.2.3 «в» ПДР України.

Позивач в адміністративному позові зазначає, що йому не надали можливість надати пояснення, однак таке твердження не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (відеозапис з нагрудної камери поліцейського 470794 21:04:14), згідно, якого ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами (підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 470794 21:03:24 та підписом в постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2531217 від 03.07.2024).

Щодо показань свідка ОСОБА_2 , до таких суд відноситься критично, оскільки такі містять розбіжності з матеріалами справи та відеозаписом з нагрудних камер. Свідок зазначив, що поліцейська машина їхала їм на зустріч, однак не вказав що поліцейський автомобіль тривалий час їхав позаду машини де він перебував з позивачем. Свідок та позивач стверджують що вікна в машині були закриті, разом з тим з відеозапису долученого як представником відповідача так і представником позивача, вбачається, що коли авто яким керував позивач, попадає у поле зору поліцейських та здійснює поворот праворуч по напрямку руху автомобіля, вікно в автомобілі у водія повністю спущено.

Тобто у показах свідка та обставинах які вбачаються з відеозапису є розбіжності.

Розбіжності в словах поліцейського, суд не вбачає, на відеозаписах вони стверджували, що бачили відсутність паска безпеки коли автомобіль їхав навпроти них, а потім коли вони їхали позаду, і ці обставини стверджуються відеозаписом

На думку суду, поліцейський міг візуально спостерігати відсутність ременя безпеки, що узгоджується з іншими матеріалами справи.

Крім того, під час огляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час оформлення матеріалів справи, щодо вчинення адміністративних правопорушень, позивач неодноразово зазначив, що погоджується сплатити штраф за ремінь. В судовому засіданні пояснити вказані розбіжності позивач не зміг.

Верховний суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

З представленого суду відеозапису, як вже було зазначено вище, чітко вбачається, що позивач неодноразово підтверджує своє порушення ПДР, а саме п. 2.3.в., та погоджується сплатити штраф, а тому суд вважає, що візуальне спостереження поліцейських, підтверджується і іншими доказами у справі.

Представником позивача не наведено конкретних обставин порушень допущених працівниками поліції та не надано жодних доказів на підтвердження таких.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що відповідач діяв у порядку, передбаченому процесуальним законом, а вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2531217 від 03 липня 2024 року, а від так у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 139, 286, 293 КАС України, ст.122, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Биркович Олександра Івановича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне порушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дегтяренко К.С.