Справа № 440/11472/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11472/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Проскурні Я.О.

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Кобеляцької М.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціальної політики , третя особа: Державна казначейська служба, в якій просить ( з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправними дії Управління соціальної політики Коростеньської райдержадміністрації Житомирської області при здійсненні своїх повноважень по визначенню компенсації за втрачене домоволодіння внаслідок Чорнобильської катастрофи по АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Держави Україна за рахунок бюджетних коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з відповідного казначейського рахунку, відкритого в Державній казначейській службі України на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої Управлінням соціальної підтримки Коростенської райдержадміністрації Житомирської області, в сумі 768153,00 грн із здійсненням подальшого перерахунку її до моменту припинення права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог послалась на те, що має право на компенсацію за втрачене нерухоме майно, яке набула на праві власності на підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 20.08.2008 в порядку спадкування від померлого брата - будинок по АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Коростенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №11 номер запису 1476. Зазначає, що 26.09.2023 на її картковий рахунок, без надання будь-якої інформації при цьому, Державною казначейською службою України здійснено перерахування коштів без зазначення призначення платежу, за рахунок бюджетної програми 3504040 в сумі 95180,93 не зважаючи на те, що компенсація за втрачене майно внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 №936, а саме КПКВК 2501200, про що постановлено і в судових рішеннях у справі №554/6088/16-а, а розпорядником нижчого рівня цієї програми є УСП Коростенської РДА. Зазначає, що норми ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в галузі соціального захисту потерпілих базується на принципі повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте відповідачем таку шкоду не відшкодовано у повному обсязі, чим заподіяно матеріальну шкоду позивачу у вигляді недоотриманого доходу грошових коштів за втрачене нерухоме майно внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також заподіяно моральну шкоду через неможливість тривалого відновлення своїх прав, що спричинило душевні страждання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви - сім днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14 жовтня 2024 року позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28 листопада 2024 року / а.с. 49-50/.

26 листопада 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Зазначає, що нарахована сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 60227 грн та індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 2009 року, яка становить 35003,93 грн, загальна сума нарахувань становить 95230,93 була профінансована 26.09.2023 році в повному обсязі на рахунок позивачки в порядку черговості за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду відповідно до виконання Постанови Верховного Суду від 14 серпня 2020 року / а.с.76 81/.

26 листопада 2024 року від третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області надійшли пояснення, в яких представник третьої особи зазначає, що органи Казначейства відповідно до Порядку №845 лише виконують рішення суду про стягнення коштів з боржників, які визначені в рішенні про стягнення коштів, розпорядників та одержувачів коштів, в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання (пункт 2 Порядку) / а.с.56- 58/.

28 листопада 2024 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 19 грудня 2024 року / а.с. 90- 91/.

У відповідях на відзив відповідача та пояснення третьої особи позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог / а.с. 94 -95, 102- 104/.

19 грудня 2024 року перенесено підготовче судове засідання на 09 січня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному / а.с. 109/.

09 січня 2025 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, суд перейшов до розгляду справи по суті, призначено судове засідання на 30 січня 2025 року / а.с. 113 -114/.

У судовому засіданні 30.01.2025 позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 20 серпня 2008 року набула права власності в порядку спадкування після померлого брата на будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Коростенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №11 номер запису 1476.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 №106 Народичі віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Рішенням виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області від 31 жовтня 2008 року №239 вирішено прийняти на баланс Народицької селищної ради житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Народницької райдержадміністрації Житомирської області нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію відповідно до статті 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пункту 5 постанови Кабінету міністрів України від 15 липня 1997 року №755 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивного забруднення територій» в сумі 60227,00 грн. Постановлено ОСОБА_1 для отримання грошової компенсації в чергу станом на 11 листопада 2008 року.

ОСОБА_1 звернулася до управління праці і соціального захисту населення Народницької райдержадміністрації Житомирської області із заявою щодо отримання компенсації за вказане майно, яке віднесене до 2 зони обов`язкового віднесення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, однак отримала відмову у проведенні таких виплат у зв`язку з чим звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2017 року у справі №554/6088/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області щодо відшкодування відповідної компенсації вартості втраченого домоволодіння. Зобов`язано Державне казначейство України відшкодувати на користь ОСОБА_2 205800,00 грн заподіяної матеріальної шкоди із Державного бюджету України за рахунок коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямом «Компенсація за втрачене майно» по Народицькому району, Житомирської області. Зобов`язано Державне казначейство України відшкодувати на користь ОСОБА_1 10000,00 грн моральної шкоди із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання Управління праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року в справі №554/6088/16-а постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2017 року в частині зобов`язання Державного казначейства України відшкодувати на користь ОСОБА_1 205800,00 грн заподіяної матеріальної шкоди із Державного бюджету України за рахунок коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямом «Компенсація за втрачене майно» по Народицькому району, Житомирської області та зобов`язання Державного казначейства України відшкодувати на користь ОСОБА_1 10000,00 грн моральної шкоди із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання управління праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 204572,00 грн за рахунок коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямком «Компенсація за втрачене майно» по Народицькому району Житомирської області. У задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено. В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 14 серпня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 14 серпня 2020 у справі №554/6088/16-а касаційну скаргу Управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року змінено, виклавши четвертий абзац резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за напрямком «Компенсація за втрачене майно» по Народицькому району Житомирської області компенсацію за втрачене домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 2009 роки». В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2021 року в порядку судового контролю, визнано протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на виконання постанов Верховного Суду від 14.08.2020 по справі №554/6088/16-а та зобов`язано визначити конкретний розмір виплати за втрачене домоволодіння відповідно до Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене майно в разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою КМУ від 18.11.2009 №1243 та подати звіт про виконання постанови.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.12.2021 по справі №554/6088/16-а змінено сторону (боржника) у виконавчому провадженні в адміністративній справі з боржника Управління праці і соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області на боржника Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

26.09.2023 Управлінням соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на виконання постанови Верховного Суду від 14 серпня 2020 року по справі №554/6088/16-а ОСОБА_1 нарахована та виплачена сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка становить 60227,00 грн та індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 2009 року , яка становить 35003,93 грн, загальна сума нарахувань становить 95230,93 грн.

Позивач не погодившись з розміром грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та розміром індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння, вважаючи що такими діями їй завдано матеріальну та моральну шкоду, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з частиною другою цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).

Статтею 1 Закону №796-XII передбачено, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Пунктом 7 Положення «Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 передбачено, що грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

Приписами частини 1 пункту 8 Положення «Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 755 визначено, що у разі, коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243 затверджено Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території. Дана постанова набрала чинності 28 листопада 2009 року.

У відповідності до абзацу 2 пункту 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243, дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

До 28 листопада 2009 року порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було урегульовано Положенням «Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 755 від 15 липня 1997 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243 затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, дія якого поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Як встановлено судом, позивачка з 11 листопада 2008 року перебувала на обліку в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок.

Грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 2009 року позивачка отримала лише 26.09.2023, загальна сума нарахувань склала - 95230,93 грн.

Як встановлено Верховним Судом у справі №554/6088/16-а, позивачка стала на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, під час дії норм положення № 755 від 15 липня 1997 року.

ОСОБА_1 перебуває на черзі для отримання компенсації з 11 листопада 2008 року і не отримала після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 18 листопада 2009 року з вини державного органу, а тому на період з часу постановки на чергу для отримання компенсації до 28 листопада 2009 року слід застосовувати норми Положення «Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 755 від 15 липня 1997 року, пунктом 8 якого, передбачено врахування індексації вартості житлового фонду для визначення розміру компенсації.

А тому враховуючи висновки Верховного Суду у справі №554/6088/16-а, відповідач нарахував та виплатив компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 та індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008 2009 року, згідно нормативних актів, прийнятих до 28 листопада 2009 року, в результаті чого нарахована сума грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 склала 60227 гривень 00 копійок та індексація грошової компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації об`єктів житлового фонду за 2008-2009 року, склала 35003 гривні 93 копійки.

З огляду на вищенаведені обставини справи, доводи ОСОБА_1 щодо неправильного розрахунку відповідачем суми грошової компенсації за втрачене домоволодіння та індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння є безпідставними, оскільки вони розраховані у відповідності до висновків Верховного Суду у справі №554/6088/16-а.

Разом з цим, суд вбачає підстави для визнання протиправними дії відповідача щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 компенсації за втрачене домоволодіння внаслідок Чорнобильської катастрофи, враховуючи, що ОСОБА_1 , перебувала на обліку з 11 листопада 2008 року в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок, а отримала її лише 26 вересня 2023 року, тобто майже через п`ятнадцять років. Окрім цього, вказана вище грошова компенсація нарахована та виплачена позивачці на виконання постанови Верховного Суду від 14 серпня 2020 року, через три роки після її постановлення.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив та чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Так, з огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

Оцінка рівня моральної шкоди залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).

Поняття "моральна шкода" є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку, у зв`язку із чим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на встановлені ними обставини, не суперечить правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 в справі №750/6330/17 щодо загальних підходів до відшкодування моральної шкоди.

На підтвердження понесення моральної шкоди діями відповідача, ОСОБА_1 надала суду довідку Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради» відповідно до якої ОСОБА_1 проходила курс амбулаторного лікування з 16.05.18 по 04.06.2018; з 05.06.2018 по 29.06.2018 в умовах денного стаціонару. Діагноз: ДЕ, ІІ ст. Артеріальна гіпертензія, шийний остеохондроз, виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 09.09.2020, де встановлено діагноз ОСОБА_1 : Злоякісне утворення лівої молочної залози; довідку Полтавського обласного клінічного онкологічного диспансеру №1697, про знаходження на лікуванні ОСОБА_1 з 17.02.2020 по 13.03.2020; квитанції про придбання лікарських засобів / а.с.21 28/.

Перевіривши вищевказані докази, суд вважає, що позивачкою доведено, що внаслідок протиправних дій відповідачем щодо тривалого часу невиплати їй грошової компенсації за втрачене домоволодіння, вона зазнала моральних страждань, перебуваючи у напрузі, стресових ситуаціях, де постійно потребувалося доводити своє права на отримання грошової компенсації, що вплинуло на стан її здоров`я.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями завдав позивачці моральних страждань, а тому враховуючи принципи розумності, співмірності та справедливості вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 50000 грн буде належною компенсацією позивачу. Тому вказана вимога підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 5824,00 грн і суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2912,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Франка.5, м. Коростень, Житомирської області, 11500, код ЄРДПОУ 03192690), третя особа: Державна казначейська служба України ( вул. Бастіонна,6, м. Київ, 01601, код ЄРДПОУ 37567646) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо несвоєчасної виплати ОСОБА_1 компенсації за втрачене домоволодіння внаслідок Чорнобильської катастрофи по АДРЕСА_1 .

Стягнути з Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн ( п`ятдесят тисяч гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2912,00 грн (дві тисячі дев`ятсот дванадцять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.02.2025.

Суддя С.С. Бойко