Справа № 520/19416/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 р. Справа № 520/19416/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Богодухівської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 (суддя: Лук`яненко М.О., м. Харків) по справі № 520/19416/24

за позовом ОСОБА_1

до Богодухівської міської ради Харківської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області (далі Богодухівська міська рада, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ про укладання додаткових угод до договорів оренди землі із громадянином ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про визнання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населених пунктів на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з кадастровим номером 632088300:04:000:0384, площею 32,2261га та кадастровим номером :04:000:0383, площею 60 га потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами та надати позивачу пільги з місцевих податків і зборів, а саме: зі сплати орендної плати за землю за 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що, встановлюючи рішенням Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ річну орендну плату за користування земельними ділянками, які на правах оренди належать позивачу, у розмірі 3%, відповідач порушив приписи п.п. 283.1.9 п. 283.1 ст. 283 ПК України, якими встановлено, що не сплачується податок за земельні ділянки, забруднені вибухонебезпечними предметами. Оскільки належні позивачу на праві оренди земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району, відносяться до вказаної категорії земель (визнані такими безпосередньо оскаржуваним рішенням відповідача), позивач має право на 100% пільгу зі сплати орендної плати за землю за 2023 рік.

Ухвалою суду від 28.10.2024 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ про укладання додаткових угод до договорів оренди землі із громадянином ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про укладання додаткових угод до Договору оренди від 12.12.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0383, площею 60га, та на земельну ділянку з кадастровим номером 632088300:04:000:0384, площею 32,2261га.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі № 520/19416/24 адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ "Про укладання додаткових угод до договорів оренди землі із громадянином ОСОБА_1 " в частині встановлення річної орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, передбачених законодавством, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки) починаючи з 01.04.2024.

Зобов`язано Богодухівську міську раду Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 в частині надання пільг зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га на 2023 рік, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі № 520/19416/24 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягає на правомірності оскаржуваного рішення Богодухівської міської ради в частині встановлення річної орендної плати за користування земельними ділянками, належними позивачу на праві оренди, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки, відповідно до вимог п .288.8 ст. 288 ПК України, не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок, які забруднені вибухонебезпечними предметами, які відносяться до територій, на яких ведуться (велися) активні бойові дії та/або були тимчасово окуповані російською федерацією. Разом з цим, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 390, Богодухівську міську територіальну громаду з 24.02.2022 віднесено до територій можливих бойових дій, що виключає можливість звільнення позивача від обов`язку сплати орендної плати. Крім того, апелянт зауважує, що позивачем не було надано до суду доказів забруднення належних йому на праві оренди земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, як і доказів того, чи входять частково або повністю такі земельні ділянки до 5-ти кілометрової зони замінованої прикордонної території.

Вважає неприйнятним посилання суду першої інстанції, як на доказ неможливості використання земельних ділянок, на акт обстеження пошкоджень греблі та гідротехнічної споруди Тимофіївського водосховища біля с. Тимофіївка Богодухівського району від 16.08.2023, оскільки, по-перше, в ньому не зазначені земельні ділянки, якими користується позивач, по-друге, судом не встановлено чи є до таких ділянок інші під`їзні шляхи, крім греблі (які насправді існують, так як Тимофіївське водосховище та ставок с. Тимофіївка можна об`їхати за периметром, а не по греблі).

З урахуванням викладеного, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 користується на праві оренди земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 632088300:04:000:0384, площею 32,2261, га та кадастровим номером :04:000:0383, площею 60 га, які знаходяться за межами населених пунктів на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області на підставі Договору оренди землі від 12.12.2016 (додаткова угода від 14.01.2022), укладеного з Богодухівською міською радою Харківської області.

Власником вищезазначених земельних ділянок є Богодухівська міська рада Харківської області.

Позивач звернувся до Богодухівської міської ради Харківської області із заявою від 17.01.2024, яка надійшла до Богодухівської міської ради 24.01.2024, в якій просив розглянути питання надання пільг по сплаті орендної плати на спірні земельні ділянки за 2023 рік та призупинити дію Договору оренди землі на період ведення бойових дій на 2024 рік.

За результатом розгляду поданої заяви, рішенням Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ "Про укладання додаткових угод до договорів оренди землі із громадянином ОСОБА_1 ", зокрема:

- визнано непридатними для використання за цільовим призначенням у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га, які перебувають у користуванні громадянина ОСОБА_1 на правах оренди;

- встановлено річну орендну плату за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, передбачених законодавством, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки) починаючи з 01.04.2024;

- вирішено укласти Додаткові угоди із громадянином ОСОБА_1 , а саме: до договору оренди від 12 грудня 2016 року на земельну ділянку кадастровим номером :04:000:0383 площею 60,0 га; до договору оренди від 12 грудня 2016 року на земельну ділянку кадастровим номером :04:000:0384 площею 32,2261 га.

Не погоджуюсь із винесеним рішенням Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ "Про укладання додаткових угод до договорів оренди землі із громадянином ОСОБА_1 ", позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га визнанні спірним рішенням відповідача непридатними для використання за цільовим призначенням у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами та є такими, на яких ведення будь-яких робіт є небезпечним для життя людей, дійшов висновку про невідповідність рішення Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 №7302-VІІІ вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України в частині встановлення річної орендної плати за користування земельними ділянками у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 01.04.2024, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення про визнання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходиться за межами населених пунктів на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з кадастровим номером 632088300:04:000:0384, площею 32,2261га, та кадастровим номером :04:000:0383, площею 60 га, потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, суд першої інстанції зазначив про відсутність в даному випадку порушення прав позивача, так як відповідачем прийнято рішення про визнання вказаних земельних ділянок непридатними для використання за цільовим призначенням у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами.

Враховуючи викладене, оскільки суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд дійшов висновку, що для належного та ефективного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.01.2024 в частині надання пільг зі сплати орендної плати на 2023, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених норм свідчить, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачеві необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Основним документом, що регулює земельні відносини в Україні, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-111.

За приписами ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Положенням п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За приписами пп. 269.1.2. п. 269.1. ст. 269 Податкового кодексу України, платниками плати за землю є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з пп. 270.1.2. п. 270.1. статті 270 Податкового кодексу України, об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Пунктом 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з п. 288.4. ст. 288 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 ст. 30 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 30.5 ст. 30 Податкового кодексу України, податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

6 травня 2023 року набув чинності Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України (далі Кодексу) та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» (далі - Закон № 3050).

Закон № 3050 визначає особливості оподаткування платою за землю (земельний податок та/або орендна плата) за земельні ділянки, які: перебувають у консервації (п.п. 283.1.2 п. 283.1 ст. 283, п. 288.8 ст. 288 Податкового кодексу України); забруднені вибухонебезпечними предметами (п.п. 283.1.9 п. 283.1 ст. 283, п. 288.8 ст. 288 Податкового кодексу України); непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (п. 283.2 ст. 283, п. 288.8 ст. 288 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до п. 283.2 ст. 283 Податкового кодексу України, не сплачується податок за земельні ділянки, непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, у випадку прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 288.8 ст. 288 Податкового кодексу України, не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які забруднені вибухонебезпечними предметами, за період, який починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

У частині земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної в такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, протягом періоду, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття рішення сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності чи визнання земельної ділянки придатною для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3 ст. 12 ПК України, не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

Дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами повинні прийматися на кожний календарний рік окремо, за умови наявності відповідних заяв платників податків, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.

Відповідно до п.п. 12.4.6 п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що орендна плата не нараховується за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які визнані непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами на підставі, зокрема, рішення міської ради про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятого за результатами розгляду заяви платника податків.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами приймаються за умови наявності відповідних заяв платників податків.

Інших умов та підстав для прийняття рішення відповідного органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, окрім як на підставі заяви платника податків про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами чинним законодавством не передбачено.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 17.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Богодухівської міської ради із заявою, в якій просив розглянути питання надання йому пільг по сплаті орендної плати за 2023 рік на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, якими він користується на правах оренди, з кадастровим номером 632088300:04:000:0384, площею 32,2261 га та кадастровим номером :04:000:0383, площею 60 га, які знаходяться за межами населених пунктів на території Івано-Шийчинської сільської ради Богодухівського району Харківської області та призупинити дію договору оренди земельної ділянки на період ведення бойових дій на 2024 рік.

За результатом розгляду вказаної заяви, рішенням Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 №7302-VІІІ "Про укладання додаткових угод до договорів оренди землі із громадянином ОСОБА_1 ", зокрема:

- визнано непридатними для використання за цільовим призначенням у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га, які перебувають у користуванні громадянина ОСОБА_1 на правах оренди;

- встановлено річну орендну плату за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :04:000:0383 площею 60,0 га та :04:000:0384 площею 32,2261 га у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, передбачених законодавством, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки) починаючи з 01.04.2024.

Тобто, відповідач розглядаючи заяву ОСОБА_1 , визнав непридатними для використання за цільовим призначенням у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами земельні ділянки, якими користується позивач на правах оренди та при цьому надав йому пільгу по сплаті орендної плати за такі земельні ділянки у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки починаючи з 01.04.2024, керуючись приписами п.п. 288.5.1. п. 288.1 ст. 288 ПК України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що, ОСОБА_1 у заяві від 17.01.2024 просив відповідача розглянути питання надання йому пільг по сплаті орендної плати за земельні ділянки за 2023 рік та призупинити дію договору оренди земельної ділянки на період ведення бойових дій на 2024 рік.

Однак, відповідачем жодному з наведених питань не було надано оцінки та, відповідно, не прийнято жодного рішення з цього приводу.

При цьому, слід зазначити, що цим же рішенням Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 №7302-VІІІ земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0383, площею 60,0 га, та :04:000:0384, площею 32,2261 га, які перебувають у користуванні громадянина ОСОБА_1 на правах оренди визнано непридатними для використання за цільовим призначенням у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними, що в свою чергу, в силу приписів абзацу 5 п. 288.8 ст. 288 ПК України (не нараховується орендна плата за договорами оренди земельних ділянок державної і комунальної власності, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами) свідчить про наявність підстав для звільнення позивача від орендної плати за користування вказаними ділянками, а не встановлення пільги у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Твердження апелянта про неможливість звільнення позивача від обов`язку сплати оренди за користування земельними ділянками, мотивоване відсутністю в спірних правовідносинах умов, передбачених п. 288.8 ст. 288 ПК України, а саме віднесення Богодухівської міської територіальної громади з 24.02.2022 до територій можливих бойових дій, а не до територій, на яких ведуться (велися) активні бойові дії та/або були тимчасово окуповані російською федерацією (визначених Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 390), колегія суддів не приймає, оскільки наявність таких умов стосується питання нарахування орендної плати за договорами оренди земельних ділянок, які забруднені вибухонебезпечними предметами. В той час, як земельні ділянки, якими користується позивач визнані відповідачем непридатними у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами. Тому віднесення таких ділянок до територій можливих бойових дій не виключає можливості звільнення позивача від сплати орендної плати.

З огляду на викладене, враховуючи порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення вимог абзацу 5 п. 288.8 ст. 288 ПК України, колегія суддів приходить до висновку про визнання протиправним та скасування Рішення Богодухівської міської ради Харківської області 4 позачергової сесії VІІІ скликання від 05.04.2024 року №7302-VІІІ щодо встановлення річної орендної плати за користування земельними ділянками у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 01.04.2024.

Відповідно до наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким:

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни може, має право, за власної ініціативи, дбає, забезпечує, веде діяльність, встановлює, визначає, на свій розсуд. Однак наявність такого терміну в законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження: подібний термін є приводом для докладною аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним:

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів: принципів реалізації відповідної владної управлінської функції: принципів здійснення дискреційних повноважень: змісту публічного інтересу: положень власної компетенції: вказівок, викладених у інтерпретаційних актах: фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики: судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність: публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується: зміст конституційних прав та свобод особи: якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

За обставин цієї справи колегія суддів зазначає, що розгляд питання щодо встановлення пільг по сплаті орендної плати за земельні ділянки являє певну процедуру, у якій на остаточне вирішення питання впливає не лише досліджувані у цій справі обставини, які стали предметом спору, а також сукупність інших чинників, встановлених згідно норм закону. Відтак, вбачається наявність певних дискреційних повноважень відповідача при обранні способу його поведінки.

З огляду на вказане, позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу пільги з місцевих податків і зборів, а саме зі сплати орендної плати за землю за 2023 рік є необґрунтованими.

Разом з тим, згідно частини 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.01.2024 в частині надання пільг зі сплати орендної плати на 2023 рік, з урахуванням висновків суду у даній справі.

З таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги та, відповідно, відсутність підстав для її задоволення.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Богодухівської міської ради Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 по справі № 520/19416/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко