Справа № 541/4690/24
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/4690/24
Провадження № 2-а/541/5/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

представника відповідача - Дзюби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргород в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що відповідач своєю постановою від 12.12.2024 року неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2040,00 грн за порушення податкового законодавства. Позивач стверджує, що жодним чином не порушував вимоги податкового законодавства, вказуючи при цьому на ряд порушень норм матеріального та процесуального права, допущених відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема позивач зазначив, що його, як начальника Філії «Миргородський райавтодор» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», притягнуто до адміністративної відповідальності за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 252 083,18 грн, в т.ч. за 2 квартал 2023 - 117 175,88 грн, 3 квартал 2023 - 134 907,30 грн.

Філія не є юридичною особою, а причиною несвоєчасної сплати єдиного внеску стала відсутність бюджетного фінансування зі сторони центральних органів державної виконавчої влади. Окрім того, останнім періодом, коли було вчинено адміністративне правопорушення, згідно оскаржуваної постанови є 3 квартал 2023 року (вересень 2023 року). Тож, згідно зі ст. 38 КУпАП накладення адміністративного стягнення пізніше двох місяців з дня його вчинення - неправомірне. За таких обставин позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та прохає скасувати постанову, винесену відповідачем.

У подальшому, представником відповідача Дзюбою О.В. до суду подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти позову посилається на те, що Філія «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в розумінні Податкового кодексу України є податковим агентом, а в розумінні Закону №2464 - платником єдиного внеску - роботодавцем, який зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску. Перевіркою своєчасності перерахування або зарахування банками на рахунки органів ДПС України сум єдиного внеску, нарахованого Філією «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», встановлено порушення абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у результаті несвоєчасного перерахування єдиного внеску за зобов`язаннями, визначеними у Звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 252 083,18 грн, в т.ч. за 2 квартал 2023 - 117 175,88 грн, 3 квартал 2023 - 134 907,3 гривень.

Окрім того, в ході проведення планової документальної перевірки Філії «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» встановлено, що платником неодноразово порушувалися терміни сплати єдиного внеску до бюджету. За результатами проведених камеральних перевірок застосовувались фінансові санкції та нараховувалась пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску:

- рішення від 23.01.2019 № за період червень 2018 - листопад 2018 на суму 34 837,55 грн;

- рішення від 09.04.2019 № за період жовтень 2018 - лютий 2019 на суму 57 122,33 грн;

- рішення від 18.06.2019 № за період січень 2019 - квітень 2019 на суму 38 974,58 грн;

- рішення від 28.11.2019 № за період лютий 2019 - листопад 2019 на суму 85 802,15 грн;

- рішення від 23.01.2020 № за період липень 2019 - січень 2020 на суму 119 545,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, постанова №11416 від 12.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення на начальника філії ОСОБА_1. була прийнята в межах строків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 №8073 (зі змінами та доповненнями) не пізніш як через два місяці з моменту виявлення правопорушення (акт документальної планової виїзної перевірки від 20.11.2024) та скасуванню не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Представник відповідача Дзюба В.О. з`явився у судове засідання та просив суд відмовити в задоволенні позову, із підстав зазначених ним у відзиві.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем наведено ряд обставин, якими він обґрунтовує свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення та порушення відповідачем норм процесуального та матеріального права. В суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин, які жодним чином не заперечені відповідачем.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.12.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2040,00 грн.

Як вбачається з вказаної вище постанови, суть правопорушення полягає в тому, що позивач, обіймаючи посаду начальника Філії «Миргородський райавтодор» допустив несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2 квартал 2023 року у розмірі 117 175,88 грн та за 3 квартал 2023 - 134 907,30 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів в Україні від 09.09.2013 за №455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 19.09.2013 №1622/24154.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 3.5 ст. 3, п. 5.6 ст. 5 Положення Філії «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор», філія має окремий баланс та самостійно здійснює оплату праці своїх працівників.

Згідно п. 5.5, 5.10 ст. 5 вказаного Положення філія здійснює бухгалтерський і податковий облік, несе відповідальність за його вірогідність відповідно до встановленого чинним законодавством порядку. Всю повноту відповідальності за матеріальні цінності, що знаходяться у Філії, облік і звітність, а також виконання вимог цього Положення несе начальник Філії.

Відповідно до посадової інструкції начальника Філії «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» начальник філії має забезпечити своєчасну сплату очолюваним ним підприємства страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто, позивач, в розумінні зазначених норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є платником єдиного внеску та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 2 пунктом 4 розділу V Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що зазначені платники сплачують єдиний внесок щомісяця в розмірі, встановленому в договорі про добровільну участь, до 20 числа місяця, що настає за місяцем, за який він сплачується (крім осіб, які здійснюють одноразову сплату).

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Окрім того, платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

З системного аналізу вказаної норми випливає, що сплата єдиного внеску відбувається у строки визначені абзацом першим ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону підчас кожної виплати доходу, але винятком є випадок коли внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виплата єдиного внеску незалежно від дати сплати сум на які нараховується єдиний внесок повинна відбуватися у строки визначені абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Також, суд зазначає, що ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про наявність обставин відсутності грошових коштів на розрахункових рахунках Філії «Миргородський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» та відомостей про рух коштів на них, у зв`язку з чим суд відхиляє посилання позивача ОСОБА_1 про несвоєчасне перерахування грошових коштів головним підприємством на рахунки філії задля погашення заробітної заборгованості перед працівниками підприємства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди зобов`язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про правомірність дій суб`єкта владних повноважень по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 20, 44, 47, 48, 241, 243-246, 268, 271, 286 КАСУ, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови №11416 від 12 грудня 2024 року складену в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області Рябковою Аллою Михайлівною про накладення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення в розмірі 2040,00 грн за ч. 4 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2025.

Суддя О. А. Городівський