Справа № 560/11849/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11849/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

05 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.07.2024 №84.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу, необхідного для призначення пенсії державного службовця, періоди роботи ОСОБА_1 з 13.07.1993 по 17.10.1994, з 16.12.1994 по 17.09.1996, з 24.09.1996 по 01.11.1999, з 11.09.2000 по 02.03.2001 у системі органів Державної податкової служби України згідно з записами трудової книжки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 №3723-XII з 28.06.2024, зобов`язати нарахувати/перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 60% сум заробітної плати, зазначеної у довідках від 19.06.2024 №11, №10, виданих Городоцькою міською радою Хмельницького району Хмельницької області (із урахуванням раніше проведених виплат).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, отримуючи пенсію по інвалідності, призначену відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI від 09.07.2003 з 29.11.2019.

28.06.2024 позивач звернувся з заявою до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за іншим Законом (по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу"), додавши до заяви довідки про складові заробітної плати №11, №10 від 19.06.2024, видані Городоцькою міською радою Хмельницького району Хмельницької області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.07.2024 №84 позивачу частково відмовлено у перерахунку. У рішенні зазначається, що пенсійного віку, визначеного законом (62 роки) позивач не досяг, а право на пенсію по інвалідності Законом про державну службу не передбачене.

Крім того, листом від 03.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що періоди роботи ОСОБА_1 з 13.07.1993 по 17.10.1994, з 16.12.1994 по 17.09.1996, з 24.09.1996 по 01.11.1999, з 11.09.2000 по 02.03.2001 не підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, оскільки йому у цей період присвоювались спеціальні звання.

Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 13.07.1993 ОСОБА_1 :

- 13.07.1993 був прийнятий на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування населення та інших доходів;

- 12.08.1993 переведений на посаду старшого податкового ревізор-інспектора;

- 31.12.1993 переведений на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб управління податків і зборів;

- 17.10.1994 звільнений за власним бажанням;

- 16.12.1994 прийнятий на посаду старшого державного податкового інспектора в відділ податків і зборів;

- 17.09.1996 звільнений по власному бажанню;

- 24.09.1996 прийнятий на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізор-інспектора відділу справляння податків та перевірок фізичних осіб (25.09.1996 - прийнята присяга державного службовця);

- 15.12.1998 призначений в.о. начальника відділу оподаткування юридичних осіб;

- 22.03.1999 призначений на посаду начальника відділу оподаткування юридичних осіб;

- 01.11.1999 звільнений у зв`язку з призначенням на атестовану посаду старшого уповноваженого Відділення оперативного забезпечення примусового стягнення заборгованості до бюджету відділу податкової податкової міліції ДПІ у Городоцькому районі;

- 11.09.2000 призначений на період догляду за дитиною СДПРУ відділу документальних перевірок юридичних осіб;

- 12.09.2000 тимчасово призначений на посаду СДПРУ відділу стягнення платежів до бюджету по переводу;

- 02.03.2001 звільнений за власним бажанням.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу наведених вище правових норм слідує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Водночас за приписами частини 9 статті 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частини 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відтак для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII не вимагається досягнення особою пенсійного віку, а така пенсія призначається лише за умови наявного в особи страхового стажу, передбаченого частиною 9 статті 37 Закону № 3723-XII.

А відтак, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта на недосягнення позивачем пенсійного віку.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення стажу державної служби» від 03 травня 1994 №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, передбачено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до ч. 17 статті 37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 342.4 ст.342 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Згідно з ст.343 ПК України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись до стажу державної служби.

Зі змісту записів трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що він працював у Державній податковій інспекції у Городоцькому районі, у подальшому у Державній податковій адміністрації у Городоцькому районі та Городоцькій МДПІ. У цей період позивачу присвоювались спеціальні звання.

Відтак, періоди роботи позивача в органах державної податкової служби з 13.07.1993 по 17.10.1994, з 16.12.1994 по 17.09.1996, з 24.09.1996 по 01.11.1999, з 11.09.2000 по 02.03.2001 підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

За змістом частини 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Частиною 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно 4 роки; для осіб 32 років і старших 5 років.

На підставі аналізу частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-XII можна дійти висновку, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV:

- особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років;

- особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

З письмових доказів у справі вбачається, що другу групу інвалідності позивачу встановлено 29.11.2019 (довідка МСЕК серії АВ № 0053470 від 29.11.2019). Записами трудової книжки підтверджується те, що у період, коли йому було встановлено групу інвалідності, ОСОБА_1 працював на посаді завідувача сектору з питань цивільного захисту населення Городоцької районної державної адміністрації, тобто обіймав посаду державної служби. Станом на 01.05.2016 позивач також перебував на державній службі.

Відтак, стаж державної служби ОСОБА_1 становить понад 10 років, що підтверджується письмовими документами, наявними у справі.

З огляду на це, відповідачі не довели відсутність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, зважаючи на що спірне рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Оскільки довідки від 19.06.2024 №11, №10, видані Городоцькою міською радою Хмельницького району Хмельницької області, недійсними не визнавались, не відкликались, перерахунок пенсії позивача необхідно здійснювати з урахуванням заробітної плати, вказаної у них.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2024 року у справі №560/9407/22.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.