Справа № 148/2924/24
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/2924/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадженнябез повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 12.12.2024 було постановлено постанову № 24/2355, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, як зазначено у постанові за те, що 03.12.2024 встановлено, що у громадянина України ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ та військово-облікова спеціальність та останній не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних та резервістів, під час дії воєнного стану, що підтверджується рапортом начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим порушивши абз. 3 пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що така постановлена з порушеннями чинного законодавства: відсутні докази вчинення ним правопорушення, оскільки він особисто 29.11.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з пакетом документів задля призначення йому відстрочки на підставі п.3 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Після з`ясування працівниками РТЦК та СП, що йому військово-обліковий документ ніколи не видавався, його було направлено на ВЛК 02.12.2024. Після проходження ВЛК позивач повторно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де власноручно подав заяву на видачу йому військово-облікового документу та в цей день на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення № Т/24/1978. Вважає даний протокол складеним з порушенням КУпАП, оскільки складений не уповноваженою особою та з порушенням ст. 278 та 254 КУпАП. Також вказує, що повістку йому не вручали, тому він не був зобов`язаний з власної ініціативи з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_2 задля постановлення його на військовий облік, а тому його ухилення є недоведеним, оскільки ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, а відтак до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало. Зазначає, що під час складання протоколу та винесення постанови відповідальним працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 не перевірено військово-облікові документи, відсутні докази такої перевірки, а тому вважає що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та вважає що його дії підпадають під кваліфікацію ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.12.24 № 24/3357 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст. 159 КАС України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Однак відповідно до частини 4 вказаної статті неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

Відзив надійшов до суду 10.01.2025 через підсистему «Електронний суд», згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Із аналізу зазначеного вище вбачається, що сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За визначенням у Законі України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 Про часткову мобілізацію.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що дії позивача відповідальною особою відповідача кваліфіковано правильно, з огляду на те, що об`єктивна сторона правопорушення за ст. 210 КУпАП, виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу.

Вимогами ч. 1 та 3 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції чинній на 08.02.2011 (на момент виповнення позивачу 17 років) передбачено, що приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей. До призовних дільниць щороку протягом січня - березня приписуються допризовники, яким у рік приписки виповнюється 17 років. Приписка проводиться районними (міськими) військовими комісаріатами за місцем проживання, у зв`язку з чим зауваження позивача щодо не зазначення у законі призивного віку, є помилковими, тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці.

Із змісту п. 15-2 вказаного Порядку вбачається, що у разі коли відомості про призовника, військовозобов`язаного або резервіста не включені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовник, військовозобов`язаний або резервіст за власним бажанням подає відомості для включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час формування декларації про місце проживання з використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) за умови запровадження інформаційної взаємодії.

Як вбачається із наданих до суду матеріалів, склад правопорушення зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання, не має військово-облікового документу, військово-облікової спеціальності, відповідає диспозиції ст. 210 КУпАП.

Оскільки видача військово-облікових документів та визначення військово-облікової спеціальності передбачені Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних.

Так п. 22 вказаного вище Порядку передбачено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Із п. 3 Порядку вбачається, що військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Згідно п. 4 Порядку, завданнями військового обліку є: зокрема, своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку.

В той же час слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на 2011 рік) військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних.

Військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний (ч. 3, 4 ст. 33 Закону).

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р. військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Згідно вимог п.81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року (до 05.01.2023 діяли положення абз. 18 п. 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 7 грудня 2016 року) взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку.

Тобто за змістом цих норм до 25 років особа перебуває на обліку як призовник, надалі - як військовозобов`язаний.

Відповідну позицію висловив Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі № 127/29509/24 від 26.11.2024.

Пунктом 19 Порядку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні зокрема: перебувати на військовому обліку; звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт відсутності в останнього військово-облікового документу, який виник у зв`язку з не перебуванням позивача на військовому обліку, а так само не уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, своїх персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника.

Як установлено в судовому засіданні позивач протягом 2011-2019 року порушував правила військового обліку в частині приписки до призовної дільниці, у зв`язку з чим не був постановлений на військовий облік, у подальшому, з моменту введення на території країни воєнного стану, тобто з 24.02.2022 і до 18.11.2024, особисто з питання постановлення на військовий облік не звертався до відповідного ТЦК та СП. 18.11.2024 звернувся до відповідача зі заявою про надання відстрочки на підставі п.3 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, як вбачається із зазначеного вище, позивач вчинив триваюче правопорушення передбачене ст. 210 КУпАП, а саме після досягнення 17 річного віку і до досягнення 25 річного віку не став на військовий облік, та до 25.04.2024 не уточнив свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, в наслідок чого не отримав військово-облікові документи (причино-наслідковий зв`язок).

Згідно ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Тобто дії посадової особи під час складання постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності відповідали чинному законодавству, оскільки під час розгляду справи зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме: не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за зареєстрованим місцем проживання та не має військово-облікової спеціальності не були взяті до уваги, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності за вказаними діями/бездіяльністю, відповідно до ст. 38 закінчився, а тому суд відхиляє посилання позивача щодо неповного зазначення у Постанові про притягнення до адміністративної відповідальності суті правопорушення вказаного у протоколі № Т/24/1978, як такі що порушують процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначений склад правопорушення, а саме: у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ, що підтверджується рапортом начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд не погоджується з твердженнями позивача, що склад зазначеного у постанові № 24/3357 правопорушення відповідає диспозиції ст. 210-1 КУпАП, оскільки відповідно до п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за даною статтею притягаються резервісти та військовозобов`язані, які втратили військово-обліковий документ та не уточнили свої облікові дані у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку, у зв`язку з чим не отримали військово-обліковий документ.

Закон України №2232-ХІІ до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку.

Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч. 10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Тобто з 19.05.2024 було встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Граничний термін для звіряння персональних даних з обліковими даними в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки сплинув 18 липня 2024 року, тобто до 18.07.2024 року позивач мав би звернутись до відповідача для постановлення на військовий облік та отримання військово-облікового документу, що було передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що позивач з 2011 року по 18.07.2024 звертався до відповідача задля постановлення його на військовий облік військовозобов`язаних в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання.

Наявні в матеріалах докази свідчать лише про те, що позивач 29.11.2024, після закінчення строку передбаченого законом задля уточнення даних та отримання військово-облікового документу, звернувся до відповідача з заявою про надання відстрочки відповідно до ч.3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та з метою оновлення облікових даних, оформлення паперового військово-облікового документа, про що зазначає у позовній заяві, а тому правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку.

Також, позивач помилково вважає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити відомості, що підтверджують повноваження посадової особи на складання протоколу.

Відповідно до п.1, 2 Розділу І Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року №3 (далі - Інструкція), Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.10.2024 року № 660 «Про визначення посадових осіб, відповідальних за організацію та ведення адміністративних проваджень у структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_1 », старшого солдата діловода групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено відповідальним за своєчасне виявлення адміністративних правопорушень, якісне оформлення протоколів та подання до розгляду начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 для вирішення питань винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Отже, протокол було складено уповноваженою на це особою, з додержанням всіх вимог законодавства.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відтак, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на викладене вище, суд приходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Європейський суд з прав людини (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на те, що суд відмовляє в задоволенні позову, то судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 Конституції України, статтями 38, 210, 247, 268, 279, 280, 293 КУпАП, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про оборону України», Постановою КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», ст.ст. 9, 77, 90, 139, 143, 242-246, 286 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Дамчук