Справа № 620/212/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Чернігів справа № 620/212/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

07.01.2025 до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), подана ним 24.12.2024, у якій він просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) про відмову в призначенні йому пенсії за віком, викладене в листі від 16.07.2024 №2500-0213-8/49558;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу період його роботи з 01.06.1978 по 31.12.2001 в колгоспі «Серп і молот», який 12.02.1993 реформований в КСП «Нива»;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути його первинну заяву про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з дня отримання права на її призначення.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність оспорюваного рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки він досяг пенсійного віку та його страховий становить більше 35 років, проте незарахування відповідачем до страхового стажу періоди його роботи з 01.06.1978 по 31.12.2001 в колгоспі «Серп і молот», який 12.02.1993 реформований в КСП «Нива» з мотивів того, що в трудовій книжці відсутні відомості про встановлені і відпрацьовані вихододні не завірені підписом відповідальної особи та печаткою організації, порушує його право на пенсію за віку з огляду на те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 08.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на цю позовну заяву, заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказує на їх необґрунтованість, оскільки у позивача недостатній страховий стаж, який обрахований територіальним органом Пенсійного фонду України згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 60 років, 08.07.2022 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), додавши до неї, зокрема, копію трудової книжки серії НОМЕР_1 ; довідку від 01.07.2022 № 12377/с, видану виконавчим комітетом Бобровицької міської ради Чернігівської області, у якій зазначено, що наслідок пожежі в 1997 році в приміщенні контори КСП «Нива» згоріли книги обліку розрахунків по праці з колгоспниками та трудові книжки за 1985 1996 роки включно; акт опитування свідків від 08.07.2022; довідку від 01.07.2022 № 12373/с, видану виконавчим комітетом Бобровицької міської ради Чернігівської області, на підставі особових рахунків, про те, що ОСОБА_1 у період з 01.06.1978 по 31.12.2001 працював в колгоспі «Серп і Молот» та яка містить відомості про кількість вроблених трудоднів (людино днів), трудову участь в колгоспному виробництві, а саме: за 1978 рік встановлений мінімум 250, вироблено 72; за 1979 рік встановлений мінімум 250, вироблено 110; за 1980 рік встановлений мінімум 250, вироблено ««; за 1981 рік встановлений мінімум 250, вироблено 256; за 1982 рік встановлений мінімум 250, вироблено 253; за 1983 рік встановлений мінімум 250, вироблено 278; за 1984 рік встановлений мінімум 250, вироблено 314; за 1997 рік встановлений мінімум 270, вироблено 157; за 1998 рік встановлений мінімум 270, вироблено 107; за 1999 рік встановлений мінімум 270, вироблено 58; за 2000 рік встановлений мінімум 270, вироблено 25; за 2001 рік встановлений мінімум 270, вироблено 75.

За наслідками розгляду цієї заяви відповідач прийняв рішення про відмову в призначені позивачеві пенсії за віком з мотивів недостатності страхового стажу, оскільки станом на 08.07.2022 страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 11 місяців 9 днів; право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 набуватимете з 29.04.2025; не зараховано до страхового стажу періоди його роботи з 01.01.1985 по 11.02.1993 в колгоспі «Серп і молот», який 12.02.1993 реформований в КСП «Нива» з мотивів того, що в трудовій книжці відсутні відомості про встановлені і відпрацьовані вихододні не завірені підписом відповідальної особи та печаткою організації; для зарахування цього стажу необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів, про що будо повідомлено позивача листом від 19.07.2022 № 2500-0213-8/24599.

У серпні 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати більш детальну інформацію про причини відмови у призначенні йому пенсії за віком та повідомити чи врахований протокол допиту свідків, які підтверджують його стаж роботи у вказаний вище період роботи.

09.09.2022 ГУ ПФУ в Чернігівській області листом № 7304-6120/С-02/8-2500/22 повідомило позивача про те, що його заява (зареєстрована 16.08.2022 за № 6120/С-2500-22) потребує додаткового вивчення, відповідь на заяву буде надана додатково.

Листом від 28.09.2022 № 7883-6120/С-02/8-2500/22 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, зокрема, про те, що територіальним органом Пенсійного фонду України надіслано лист від 21.09.2022 до Пенсійного фонду України про надання роз`яснення та можливості зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Серп і Молот» з 01.01.1985 по 11.02.1993 за показаннями свідків.

15.05.2024 ОСОБА_1 знов звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою, у якій зазначив, що станом на 15.05.2024 пенсія йому не призначена, відповідь не надана щодо перегляду його заяви та про причини відмови у призначенні пенсії, у зв`язку із чим просив відповідача повідомити його про причини, які перешкоджають у призначенні йому пенсію за віком та про його подальші дії для призначення такої пенсії.

ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 16.07.2024 № 2500-0213-8/49558 повідомило позивача, зокрема про те, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви позивача, до загального страхового стажу не враховано періоди роботи в колгоспі згідно із довідкою від 01.07.2022 № 12373/с: з 01.06.1978 по 31.12.2001 та протокол опитування свідків від 08.07.2022 з 01.01.1985 по 31.12.1996 оскільки згідно із довідкою від 21.11.1996 № 8 свідок ОСОБА_2 працював в КСП «Нива» по 31.12.1995, тому неможливо врахувати стаж згідно із показань одного свідка, оскільки за правилами Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. Стаж враховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закон № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

ОСОБА_1 , вважаючи таке рішення про відмову в призначенні йому пенсії за віком протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Умови призначення пенсії за віком регламентовані положеннями статті 26 Закону №1058-IV.

На момент первинного звернення позивача за призначенням пенсії за віком 08.07.2022 частиною першої статті 26 Закону № 1058-IV було визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У свою чергу частиною другої цієї ж норми Закону № 1058-IV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-ІV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) було передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-ХІІ, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено Порядок №637, пунктами 1, 2 якої визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

У справі, яка розглядається суд встановив, що трудова книжка серії АТ-VIII від 04.01.1989, видана на ім`я ОСОБА_1 , містить необхідний запис про роботу позивача, а саме в КСП «Нива» у період з 01.01.1978 по 31.12.2001, відомості про підприємство, дату прийняття позивача на роботу та звільнення. Вказані записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Згідно із архівною довідкою від 08.07.2024 № С.-800/1, виданою архівним відділом Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, колгоспу «Серп і Молот», з лютого 1993 року перейменованого в КСП «Нива», с. Стара Басань, Бобровицького району Чернігівської області.

Відтак, стаж роботи позивача в КСП «Нива» підтверджується трудовою книжкою серії АТ-VIII від 04.01.1989.

Крім того, суд враховує, що згідно із довідкою від 01.07.2022 № 12377/с, виданої виконавчим комітетом Бобровицької міської ради Чернігівської області, а також архівних довідок від 08.07.2024 № С.-800/1, № С.-801/1, № С.-800-801, виданих архівним відділом Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, внаслідок пожежі в ніч з 22 на 23 лютого 1997 року в приміщенні контори КСП «Нива» згоріли книги обліку розрахунків по праці з колгоспниками та трудові книжки за 1985 1996 роки включно (а.с.18-20, 24).

Таким чином, період роботи позивача з 01.01.1978 по 31.12.2001 має бути зарахований до його страхового стажу.

Щодо посилань відповідача, як на підставу не зарахування спірного стажу, що один із свідків не працював разом з позивачем у весь спірний період, суд зазначає, підтвердження стажу роботи показаннями свідків відбувається за відсутності документів про наявний стаж роботи, позаяк у справі яка розглядається стаж роботи позивача в КСП «Нива» у період з 01.01.1978 по 31.12.2001 підтверджується записами в його трудовій книжці.

При цьому, посилання відповідача на те, що в трудовій книжці відомості про встановлені і відпрацьовані вихододні не завірені підписом відповідальної особи та печаткою організації, не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Підставою для зарахування стажу є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

До того ж працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок на підприємстві, а тому на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань пенсійного забезпечення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Таким чином відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а дії (рішення) відповідача щодо відмови в зарахуванні спірного стажу порушують принцип рівності особи перед законом.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділеней правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а та від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 31.03.2020 у справі №446/656/17.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, викладене в листі від 16.07.2024 №2500-0213-8/49558; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу період його роботи з 01.06.1978 по 31.12.2001 в колгоспі «Серп і молот», який 12.02.1993 реформований в КСП «Нива» згідно із трудовою книжкою серії АТ-VIII від 04.01.1989.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути його первинну заяву про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з дня отримання права на її призначення, суд вважає за необхідне вказати на таке.

Судом встановлено, що первинна заява позивача про призначення пенсії за віком була розглянута відповідачем, внаслідок чого останнім було прийнято рішення у липні 2022 року про відмову в призначені позивачеві пенсії за віком з мотивів недостатності страхового стажу, оскільки станом на 08.07.2022 страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 11 місяців 9 днів. Вказане рішення відповідача не є предметом спору у цій справі та строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів породжених цим рішенням в силу вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) попущено.

Разом з цим, суд зазначає, що право громадян на пенсійне забезпечення гарантовано Конституцією України (стаття 46).

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Таким чином право на пенсію за віком виникає незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, та не втрачається у разі завершення строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, оскільки може бути захищено судом за наявності для цього правових підстав в рамках строку звернення до суду, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 КАС України.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

У зазначеному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути первинну заяву позивача про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з дня отримання права на її призначення, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підставі для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 16.12.2024 № 134 позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, у зв`язку із чим відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають судові витрати у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-74, 77, 241-246, 260- 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, викладене в листі від 16.07.2024 №2500-0213-8/49558.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.06.1978 по 31.12.2001 в колгоспі «Серп і молот», який 12.02.1993 реформований в КСП «Нива» згідно із трудовою книжкою серії АТ-VIII від 04.01.1989.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.07.2022 та призначити пенсію за віком з дня отримання права на її призначення, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1211, 20 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 16.12.2024 № 134.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21390940; місцезнаходження юридичної особи: вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя Марія ДУБІНА