Справа № 160/30843/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини № НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідача-2: Військової частини № НОМЕР_1 (далі відповідач 2, ВЧ № НОМЕР_1 ), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у неврахуванні наявності у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , права на відстрочку від військової служби за мобілізацією, у зв`язку з наявністю у нього бронювання, відповідно до наказу Мінекономіки, та в протиправному оформленні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , наказу про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 №579, в частині його призову на військову службу під час мобілізації до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 №579 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 видати наказ про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.07.2024 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою заміни його тимчасового посвідчення військовозобов`язаного на військово-обліковий документ нового зразка, де пред`явив відповідачу-1 зазначене тимчасове посвідчення, а також витяг з наказу Міністерства економіки України №9097 від 11.04.2024 про бронювання військовозобов`язаних ТОВ «Метінвест-Промсервіс». Однак, працівник відповідача-1 повідомив, що зазначені документи не мають для них значення, після чого позивач 09.07.2024 надав відповідачу-1 лист, в якому просив надати йому офіційний лист щодо відсутності бронювання. Такий лист відповідач-1 не надав, натомість, представники відповідача-1 вручили позивачу бойову повістку (мобілізаційне розпорядження). Відповідно до витягу із наказу начальника (ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності) від 15.07.2024 №579 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до Військової частини № НОМЕР_1 . Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 05.12.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просив:
- зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 №579, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі;
- заборонити Відповідачу-2 військовій частині № НОМЕР_1 вживати будь-які дії, направлені на виконання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Ухвалою суду від 20.11.2024 заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.
02.12.2024 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якому останній просив:
- зупинити дію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 №579, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до військової частини (підрозділу) № НОМЕР_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі ;
- заборонити Відповідачу-2 військовій частині № НОМЕР_1 вживати будь-які дії, направлені на виконання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , обов`язків військової служби, зокрема, але не виключно: відправлення (переміщення) його до відповідної військової частини (учбового центру) з метою проходження військової служби, зарахування його до особового складу військової частини, прийняття ним військової присяги і т.д., до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Ухвалою суду від 02.12.2024 заяву представника позивача про забезпечення позову залишено без задоволення.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі зареєстровані в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи".
Ухвала суду від 05.12.2024 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету Військової частини № НОМЕР_1 05.12.2024 року 19:21, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету Військової частини № НОМЕР_1 19.11.2024 року 17:52, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 05.12.2024 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 05.12.2024 року 19:21, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 19.11.2024 року 17:52, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Станом на 06.02.2025 року (з урахуванням строку на поштове відправлення), відзиви від відповідачів до суду не надходив.

Пояснень, заяв або клопотань по суті спору від відповідачів до суду також не надходило.

Таким чином, відповідачі правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористалися, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не зверталися.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом (розпорядженням) керівника ТОВ «Метінвест-Промсервіс» №205 від 28.04.2023 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 01.05.2023 до цеху ремонту металургійного устаткування Філія №3 (м. Кам`янське), дільниця з ремонту енергетичного устаткування, бригада з ремонту енергетичного устаткування, на посаду слюсаря-ремонтника 6 розряду.

Згідно наказу (розпорядження) начальника відділу кадрів ТОВ «Метінвест-Промсервіс» про переведення на іншу роботу №488 від 01.02.2024 ОСОБА_1 переведено до цеху ремонту устаткування, Філія №3 (м. Кам`янське), дільниця з ремонту енергетичного устаткування, посада слюсар-ремонтник. Зазначену посаду позивач обіймає й дотепер.

Наказом Міністерства економіки України від 11.04.2024 №9097 позивача заброньовано за ТОВ «Метінвест-Промсервіс» від проходження військової служби на період мобілізації та на воєнний час.

Листом №602/429 від 19.04.2024 «Щодо надання повідомлень для зарахування на спец.облік працівників ТОВ «Метінвест-Промсервіс», яким надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час» разом з відповідними документами ТОВ «Метінвест-Промсервіс» було повідомлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 про список працівників останнього, яким надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 10.10.2024, серед яких значився й позивач.

Листом №602/617 від 12.06.2024 ТОВ «Метівест-Промсервіс» направлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 15.07.2024 №579 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» солдата ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом ТОВ «Метінвест-Промсервіс» від 22.07.2024 №134-к «З кадрів» за ОСОБА_2 збережено місце роботи та посаду на весь період проходження служби в Збройних Силах України.

09.10.2024 позивач шляхом поштового зв`язку звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п.1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовну та мобілізацію». У рапорті позивач зазначив, що наказом Міністерства економіки України від 11.04.2024 №9097 його заброньовано від проходження військової служби.

Результатів вирішення рапорту від 09.10.2024 позивач не отримав.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача-1 щодо неврахування наявності у позивача права на відстрочку від військової служби за мобілізацією, у зв`язку з наявністю у нього бронювання, а також із наказом останнього про призов на військову службу та зарахування до особового складу військової частини, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 зазначеного вище Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Станом на час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення суду у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частина 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з ч. 5 ст. 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII).

Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом ст. 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Статтею 23 Закону №3543-XII встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами ст. 24 Закону №3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Згідно з вимогами статті 25 Закону №3543-XII бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють:

1) в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування на посадах: державної служби категорії "А", голів обласних, районних, районних у місті (у разі створення) рад, сільських, селищних, міських голів - усі військовозобов`язані; державної служби категорій "Б", "В", в органах місцевого самоврядування - не більше 50 відсотків кількості військовозобов`язаних цих категорій у зазначених органах;

2) в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, Бюро економічної безпеки України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цієї частини), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

3) на підприємствах, в установах і організаціях, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі якщо це необхідно для виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень);

4) на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час» від 27.01.2023 №76, окрім іншого, затверджено Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану (далі Порядок №76, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №76 визначено, що цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу:

в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування;

на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період;

на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

у спеціалізованих установах ООН, міжнародних судових органах, міжнародних та неурядових організаціях та установах, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна, відповідно до укладених міжнародних договорів України;

на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, які є операторами протимінної діяльності та проводять розмінування (гуманітарне розмінування) відповідно до законодавства (далі оператори протимінної діяльності).

Пунктом 2 Порядку №76 визначено, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану» (далі Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі відстрочка).

Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.

У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати:

строку проведення мобілізації, для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку, та військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі;

строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку;

12 місяців, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;

строк договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці п`ятому пункту 1 цього Порядку.

Згідно з пунктом 3 Порядку №76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

У разі потреби звіряння відповідності військово-облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам та з обліковими документами відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони, в яких вони перебувають на військовому обліку, здійснюється в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку №76 підприємства, установи та організації, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період, подають список до:

Міноборони підприємства, установи та організації, визначені ним критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період;

центральних органів виконавчої влади, що здійснюють керівництво іншими військовими формуваннями, СБУ - підприємства, установи та організації, визначені ними критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період;

Мінстратегпрому підприємства, установи та організації, визначені ним критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.

Список подається в електронній формі засобами Порталу Дія (у разі наявності технічної можливості) відповідно до Порядку бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу або у паперовій та/або електронній формі за формою згідно з додатком 1 разом з відповідним обґрунтуванням та довідкою про кількість військовозобов`язаних за формою згідно з додатком 2.

В обґрунтуванні зазначається інформація про:

дату прийняття і номер рішення центрального органу виконавчої влади, що здійснює керівництво Збройними Силами, іншими військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, СБУ, Мінстратегпрому про визначення підприємства, установи та організації критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період;

строк дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань;

відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

Військовозобов`язані кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.

Центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, СБУ, Мінстратегпром проводять перевірку повноти заповнення списку, наявності наданого до нього обґрунтування, а також дотримання вимог щодо кількості військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню, та у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання списку подають його до Міноборони (СБУ, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони) для погодження.

Відповідно до п. п. 10-11 Порядку №76 з метою погодження списки, подані в паперовій та/або в електронній формі, крім поданих засобами Порталу Дія відповідно до пунктів 4-9 цього Порядку, розглядаються щодо повноти заповнення та наявності обґрунтувань Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) у строк не більш як 10 робочих днів з дня їх отримання.

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) подає погоджені відповідно до абзацу першого цього пункту списки до Мінекономіки.

За результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.

Зазначення в рішенні Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного неправильної інформації про його прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), рік народження, військово-облікову спеціальність (профіль), найменування (повне та скорочене) та місцезнаходження органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, код згідно з ЄДРПОУ (за наявності) може бути підставою для відмови у зарахуванні такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік.

Згідно з пунктом 12 Порядку №76, з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).

Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.

Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У разі переведення військовозобов`язаного або звільнення з подальшим призначенням з урахуванням частини п`ятої статті 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану на іншу посаду в тому самому органі державної влади, іншому державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі та організації надана йому відстрочка від призову залишається дійсною. Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у разі зміни посади надсилають у триденний строк територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про такі зміни. Витяг, який виданий за попередньою посадою, вилучають у військовозобов`язаного та надсилають разом з повідомленням. Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг за новою посадою з відміткою у відомості видачі бланків спеціального військового обліку.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Міністерства економіки України від 11.04.2024 №9097 позивача заброньовано за ТОВ «Метінвест-Промсервіс» на період мобілізації та на воєнний час.

Вказаний наказ та списки військовозобов`язаних, яких заброньовано будо направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з листом ТОВ «Метівест-Промсервіс» №602/429 від 19.04.2024 та повторно листом №602/617 від 12.06.2024, тобто до моменту призову позивача на військову службу та зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, станом на час прийняття відповідачем-1 спірного наказу про призов позивача на військову службу, відповідачу-1 була відома інформація про бронювання позивача, разом з тим, відповідні документи було надано й позивачем, але не прийняті відповідачем-1 до уваги.

Отже, факт бронювання позивача на підставі наказу Мінекономіки від 11.04.2024 №9097 став відомий відповідачу-1 до моменту призову позивача на військову службу.

Відповідач-1 не надав суду доказів того, що вказане вище бронювання стосовно позивача є скасованим у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, твердження позивача про протиправність його призову під час мобілізації підтверджуються матеріалами справи.

Відтак, відповідач-1 допустив протиправну бездіяльність щодо неврахування наявності у ОСОБА_1 права на відстрочку від військової служби під час мобілізації, у зв`язку з наявністю у нього бронювання, відповідно до наказу Мінекономіки.

Як зазначалося вище, наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 15.07.2024 №579 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» солдата ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .

Оскільки на момент винесення оскаржуваного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.07.2024 року № 579 про призов Позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період, у відповідності до вимог статті 23 Закону № 3543-XII Позивач вже мав відстрочку від призову на військову службу у строк до 10.10.2024 року включно, а, отже, не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, тому наказ № 579 від 15.07.2024 року про його призов на військову службу від час мобілізації на особливий період є протиправним, у зв`язку із чим, підлягає скасуванню судом.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання ВЧ № НОМЕР_1 видати наказ про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.

У силу положень ст.110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №551-ХIV (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Згідно з ст.111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

За правилами ст.117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

09.10.2024 позивач шляхом поштового зв`язку звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п.1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовну та мобілізацію». У рапорті позивач зазначив, що наказом Міністерства економіки України від 11.04.2024 №9097 його заброньовано від проходження військової служби.

Результатів вирішення рапорту від 09.10.2024 позивач не отримав.

Доказів протилежного відповідачем 2 до суду не надано.

Суд наголошує, що отримавши вказаний рапорт позивача, посадові особи Військової частини НОМЕР_1 були зобов`язані його розглянути на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у рапорті питань, проте вказані дії не вчинили.

Зважаючи на те, що рапорт позивача, відповідачем не розглянуто, суд дійшов висновку, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 допущено бездіяльність щодо не розгляду рапорта 09.10.2024 року про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорта від 09.10.2024 року про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Оскільки командиром Військової частини НОМЕР_1 не розглянуто рапорт позивача про звільнення з військової служби від 09.10.2024 та не прийнято будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2024 року про звільнення з військової служби, та за результатом розгляду останнього прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

При цьому, суд не надає оцінки доводам позивача про наявність у позивача права на звільнення, оскільки відповідного рішення відповідачем-2 ще не прийнято, тому, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача-2 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби слід відмовити, як таких, що заявлені передчасно.

Інші доводи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.

Зважаючи на це та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1937,92 грн.

Таким чином, оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини № НОМЕР_1 , пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини № НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування наявності у ОСОБА_1 права на відстрочку від військової служби під час мобілізації, у зв`язку з наявністю у нього бронювання, відповідно до наказу Мінекономіки, під час видання наказу про призов на військову службу під час мобілізації від 15.07.2024 №579.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 15.07.2024 №579 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та направлення для проходження військової служби до Військової частини № НОМЕР_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорта від 09.10.2024 року про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.10.2024 року про звільнення з військової служби, та за результатом розгляду останнього прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини № НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса