Справа № 240/17701/24
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/17701/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

07 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь матеріальну шкоду, завдану недотриманням, як непрацюючим пенсіонером, що проживає на радіоактивно забрудненій території, підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 в сумі 61 200 грн.

1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії відповідача щодо визначення додаткової пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, у виді величини для обчислення виплат за рішенням суду, передбаченої ч.2 ст.8 Закону України Про Державний бюджет на 2024 рік, є протиправними та цими діями позивачці завдано матеріальну шкоду.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Судом встановлено, що право позивачки на отримання підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік, захищено судовим рішенням, що ухвалене 05.04.2021 у справі №240/22254/20.

2.2 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №240/22254/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 16.11.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

2.3 На виконання вказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до січня 2024 року нараховувало та виплачувало позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у сумі 13400,00 грн, однак в подальшому вказана доплата нараховується та виплачується у розмірі 3200,00 грн.

2.4 Зменшення розміру підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зумовлене прийняттям Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09.11.2023 №3460-IX, яким визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень.

2.5 Вважаючи неправомірно застосованими відповідачем положення ч.2 ст.8 Закону України Про Державний бюджет на 2024 рік, а не інших положень, передбачених ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що обумовило виникнення нових не охоплених та таких, що не були предметом судового розгляду у справі №240/22254/20 спірних правовідносин, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної шкоди.

3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки позовні вимоги фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення, а саме прийнятого у справі №240/22254/20 від 05.04.2021 року.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

4.1 Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

4.2 В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору. Вказує, що залишення без задоволення апеляційної скарги, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін, призведе до незаконної відмови у відкритті провадження у справі, що в свою чергу призведе до позбавлення її права на доступ до правосуддя.

4.3 Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

1.1 Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.2 Згідно з положеннями частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

1.3 Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

1.4 Таким чином, предметом судового розгляду в адміністративному судочинстві є публічно-правовий спір, який вирішується в порядку позовного провадження.

1.5 Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

1.6 Обов`язкове виконання судових рішень забезпечується, в першу чергу, через примусове їх виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

1.7 Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження"). При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень. Разом з тим, суд зауважує, що в основу ефективності правосуддя покладається також і здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

1.8 Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, врегульовані розділом ІV КАС України, яким не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи - позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

1.9 Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

1.10 Так, як випливає з вимог позовної заяви та апеляційної скарги, звертаючись до суду, позивач по суті не погоджується з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині визначення розміру підвищення до її пенсії. Тобто предметом поданого позивачем позову є правовідносини між сторонами щодо порядку виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року у справі №240/22254/20, а не новий публічно-правовий спір, який виник між сторонами.

1.11 Статтею 370 КАС України регламентовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

1.12 Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Відтак, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

1.13 З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення, який здійснюється в порядку, визначеному статтями 382 та 383 КАС України.

1.14 Відповідно до положень частини 1-2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

1.15 Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

1.16 Нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право звернутися до суду в порядку статті 382 чи 383 КАС України.

1.17 Наявність в КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтею 382 та 383 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до певного порядку виконання судового рішення.

1.18 Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.08.2019 у справі №295/13613/16-а.

1.19 Апеляційний суд враховує, що позивач реалізувала своє право звернення до суду в порядку статті 383 КАС України у межах справи № 240/22254/20, де просила визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з визначення додаткової пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з розрахунку двох мінімальних заробітних плат, застосованих як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн протиправними, рішення 04 від 15.01.2024 про перерахунок пенсії визнати незаконним та скасувати.

1.20 Однак ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у задоволенні вимог заяви позивачки було відмовлено на підставі того, що нарахування відповідачем доплати до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-XII на виконання судового рішення, починаючи з 01.01.2024 із застосуванням розрахункової величини 1600,00 грн, є правомірним.

1.21 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, вважаючи за власним переконанням дії відповідача щодо виконання рішення незаконними та такими, що завдали їй матеріальної шкоди, звертаючись із даним позовом до суду, ініціювала нове позовне провадження, предметом якого фактично є незгода з вищевказаними рішеннями суду у справі 240/22254/20 в порядку ст. 383 КАС України та спонукання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до певного порядку виконання судового рішення від 05.04.2021 у справі №240/22254/20, що не передбачено приписами КАС України.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи.

2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.