Справа № 520/19685/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 р. Справа № 520/19685/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 (суддя Котеньов О.Г.; м. Харків) по справі № 520/19685/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просила суд:

- визнати противоправними дії ГУПФУ в Харківській області, які полягають у обмеженні ОСОБА_1 , після нарахування згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн додатково до розміру пенсії, максимальним розміром з 01.07.2021;

- зобов`язати ГУПФУ в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 , пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн додатково до розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати ГУПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн, додатково до розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" без обмеження максимального розміру такої пенсії, з 01.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано противоправними дії ГУПФУ в Харківській області, які полягають у обмеженні пенсії максимальним розміром ОСОБА_1 , після нарахування згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн з 01.07.2021.

Зобов`язано ГУПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" без обмеження максимального розміру пенсії, з 01.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позивач частково не погодилась з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року в частині відмови у зобов`язанні ГУПФУ в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн, додатково до розміру її пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром, і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вказана вимога спрямована на захист прав позивача у майбутньому, адже право позивача на отримання пенсії з доплатою у 2000 грн без обмеження максимальним розміром порушені відповідачем і продовжують порушуватися в теперішній час, на підтвердження чого позивач додала до позову копію листа-відповіді ГУ ПФУ на заяву позивача від 27.03.2024. Вказує, що у п.1 постанови № 713 немає посилання на те, що щомісячна доплата у розмірі 2000 грн встановлюється з урахуванням максимального розміру пенсії. Натомість відповідач у цьому листі зазначає, що у випадках, коли в рішенні суду не вказано кінцевої дати періоду, за який слід здійснювати перерахунок пенсії, виплата за рішенням судів, якими зобов`язано органи ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду України, яка висловлена у постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та 19 березня 2013 року № 21-53а13, стосовно того, що виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії, позивач зазначає, що у її випадку це пенсія та щомісячна доплата у розмірі 2000 грн, які підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії. Максимальний розмір пенсійної виплати встановлювався, зокрема ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що була чинною до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016. З цього часу у пенсійних органів відсутні законодавчі підстави для застосування ч. 7 ст. 43 означеного Закону та обмеження пенсійних виплат військовослужбовців, оскільки згідно з пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. З цих підстав позивач вважає, що оскаржуване рішення у цій справі порушує право позивача на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом (ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 зобов`язано ГУПФУ в Харківській області перерахувати, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з 01.12.2019, з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язано ГУПФУ в Харківській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб від 14.07.2021 №713 з 01.07.2021, з урахування раніше визначених сум.

Із наявного в матеріалах справи протоколу перерахунку пенсії судом встановлено, що пенсію перераховано з 01.07.2021 на підставі рішення суду, пенсія позивача склала 20648,08 грн, але її виплата була обмежена сумою 18561,68 грн.

Позивач вважає, що після проведення перерахунку пенсії її протиправно обмежено максимальним розміром, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн додатково до розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції виходив з того, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість розгляду вимоги позивача щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв`язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №825/1549/17, від 14.09.2020 у справі №560/2120/20.

Таким чином, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 по справі №826/4406/16, від 19.01.2021 по справі №816/723/16, 31 жовтня 2019 року по справі №826/4802/17.

Колегія суддів виходить з того, що предметом оскарження у цій справі є дії ГУПФУ в Харківській області, які полягають у обмеженні ОСОБА_1 , після нарахування згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн додатково до розміру пенсії, максимальним розміром з 01.07.2021.

Вирішуючи спір у справі суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та, на переконання колегії суддів, обрав ефективний і достатній спосіб захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" без обмеження максимального розміру пенсії, з 01.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, у суду відсутні підстави вважати, що після виконання зазначеного судового рішення права позивача на отримання пенсії у належному розмірі будуть порушені відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду України, яка висловлена у постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та 19 березня 2013 року № 21-53а13, стосовно того, що виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, як на підставу для задоволення вимоги позивача в частині зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплачувати позивачу пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн додатково до розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, при вирішенні спору, не обмежував кінцевим терміном або строком виплату пенсії позивачу, що була предметом розгляду у цій справі.

Водночас, згідно з усталеною судовою практикою (постанови Верховного Суду України від 23.04.2013 №21-239а11, від 19.03.2013 №21-53а13, від 05.11.2013 №21-293а13, від 07.07.2014 №21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Тобто, у разі зміни після прийняття рішення судом розміру та порядку пенсійних виплат орган влади повинен діяти відповідно до норм чинного законодавства, не допускаючи за подібних обставин порушень, на які вже звертав увагу суд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн додатково до розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з 01.07.2021 без обмеження максимальним розміром, спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 по справі № 520/19685/24 - залишити без змін в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова