Справа № 580/12398/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року справа № 580/12398/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе 7, м. Вінниця, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18002, ), про визнання протиправим та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2024 позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить (в новій редакції від 24.12.2024):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 42 від 02.12.2024 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХII від 16.12.1993;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 25.11.2024 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, від 16 грудня 1993 року №3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області № 91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, та №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи. 25.11.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення та здійснення нарахування та виплату з 25.11.2024 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", що за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області, що за результатом розгляду прийняте рішення про відмову у здійсненні переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу. Позивач не погоджуючись з рішенням, вважає його протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 17.12.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, 24.12.2024 позивач надав до суду позовну заяву в новій редакції. Ухвалою суду від 30.12.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України).

16.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що позивачка перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом з тим, 25.11.2024 позивачка звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 з урахуванням довідок від 21.11.2024 №91/23-00-10-0219, від 04.10.2024 №84/23-00-10-02-19, що видані, Головним управлінням ДПС у Черкаській області, проте вказані довідки не взято до уваги, оскільки відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що вона отримувала пенсію по інвалідності в період з 27.09.2011 року по 28.02.2021 року призначену відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу". Як наслідок, право на перерахунок пенсії призначеної відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу» позивач не має. Додатково зазначає, що при первинному зверненні позивача за призначенням пенсії, було реалізовано право на пенсію державного службовця, передбачене ч.1 ст.37 № 3723-XII, тому відсутні підстави вважати, що при зверненні позивача до органів Пенсійного фонду із заявою від 25.11.2024 йдеться про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше. Крім того, у відзиві зауважує, що вищезазначені довідки про складові заробітної плати державного службовця видані неправомірно, оскільки відповідно до п.5 Порядку 622 визначено, що довідки про заробітну плату державних службовців, видаються виключно для призначення пенсії, а не для перерахунку.

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надіслав до суду письмові пояснення, де зазначив, що оскільки, чинним законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, тому підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відсутні.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю II групи, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 915144 від 27.09.2011 позивачу з 27.09.2011 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново. При цьому позивач визнана особою з інвалідністю в період перебування на державній службі, оскільки з 29.09.2011 звільнена з займаної посади згідно із ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності (запис №40 трудової книжки позивача від 15.09.1981 НОМЕР_2 ). Згідно перерахунку пенсії від 02.08.2018 позивачу призначена пенсія по інвалідності, умови призначення: Закон України «Про державну службу».

В подальшому позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058. Згідно перерахунку пенсії від 25.02.2024 позивачу проведено перерахунок пенсії по інвалідності, умови призначення: Закон України «Про загальнообов`язкове» державне пенсійне страхування.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 у справі №580/2904/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 та додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №580/2904/24 позов позивача задоволено повністю.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 у справі №580/2904/24 Головним управлінням ДПС в Черкаській області, видано довідку №91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг,надавка за вислугу років) та довідку №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсій особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за грудень 2023 року, за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

25.11.2024 позивач звернулася до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення та здійснення нарахування і виплати ій з 25.11.2024 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках № 91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024.

Головним управлінням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за принципом екстериторіальності прийняте рішенням №42 від 02.12.2024 про відмову у перерахунку пенсії. Висновок: відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії (в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 -VIII), згідно поданої заяви від 25.11.2024 у зв`язку з відсутністю права на даний вид перерахунку згідно поданих заявницею документів.

У рішенні зазначено, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 22.11.2024 №91/23-09-10-0219, від 04.10.2024 №84/23-00-10-02-19 видані Державною податковою службою України Головне управління ДПС в Черкаській області, не взято до уваги, оскільки відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що заявниця отримувала пенсію по інвалідності в період з 27.09.2011 по 28.02.2021 призначену відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII "Про державну службу". Як наслідок право на перерхунок пенсії призаченої відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» ОСОБА_1 не має. Крім зазначено, що довідки про заробітну плату державних службовців, видаються виключно для призначення пенсії, а не для перерахунку.

Позивач вважає протиправною відмову пенсійного органу у призначенні їй пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII з урахуванням довідок, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так згідно з пунктом 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" згаданого Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як - 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18.

За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії відповідно до Закону №1058-IV на інший вид пенсію відповідно до Закону №3723-XII.

Суд для вирішення спору враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі №580/3805/22 (де спір стосується переведення позивачки з пенсії призначену відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ), які полягають у такому.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Як вказав Верховний Суд (пункти 29, 30), ані розділ ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ, ані стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII. Верховний Суд вважає безпідставним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивачки права на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII з підстави, що за вказаним законом їй вже призначалась пенсія.

Верховний Суд у наведеній справі вказав, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займала позивачка станом на 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) посаду державної служби та який стаж державної служби вона мала станом на зазначену дату, оскільки норми розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII з наявністю в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже те, що позивач раніше отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-XII, не позбавляє її права перейти з пенсії, яку вона отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію за віком в рамках дії Закону №889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом. Одержавши заяву позивача про переведення на пенсію за іншим законом, відповідач міг виходити лише з оцінки об`єктивних обставин, тобто відповідного права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу).

У спірному рішенні не зазначається, зокрема, про те, що позивач не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, що б унеможливлювало вирішення питання. Також не зазначається про будь-які інші законні перешкоди для реалізації позивачем права вибору виду пенсії, яку вона бажає отримувати.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. У справі №580/2904/24 ЄДРСР 121227044 суд зазначив: як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів в трудовій книжці Позивачки, остання з 16.07.1987 до 13.08.1990 працювала у Виконавчому комітеті Черкаської міської ради Черкаської області, з 14.08.1990 до 03.02.1994 в ДПІ по м. Черкаси, з 04.02.1994 до 27.04.1994 в ДПІ Придніпровського району м. Черкаси, з 28.04.1994 до 25.11.1996 в ДПІ по м. Черкаси, з 26.11.1996 до 30.09.2004 в ДПІ (ДПА) у м. Черкаси, з 01.10.2004 до 30.06.2006 в Черкаській ОДПІ, з 01.07.2006 до 29.09.2011 в ДПІ у місті Черкаси Черкаської області, на посадах віднесених до посад державної служби.

Позивачка на момент звернення до Головного управління ДПС у Черкаській області із заявою від 15.01.2024 мала не менше як 20 років (24 роки 2 місяці 14 днів) стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців і не перебувала на державній службі.

Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААА №915144 позивачу 27.09.2011 встановлено 2 групу інвалідності безтерміново.

Таким чином, не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії, у якої наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Поряд з тим відповідно до пункту 13 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема, "Про державну службу", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Отже, законодавець передбачив пенсіонеру можливість вибору перейти на пенсію на інших підставах або поновити пенсію держслужбовця у попередньому розмірі, що визначається бажанням останнього.

Позивач, подаючи заяву, не просила повернути її на пенсію за Законом №3723-ХІІ у попередньому розмірі, яку вона отримувала до переведення її на пенсію за нормами Закону №1058-IV, а просила здійснити обрахунок її пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області № 91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, та №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024.

На час призначення позивачу пенсії по інвалідності за нормами Закону №3723-ХІІ (станом на 27.09.2011) стаття 37 передбачала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Поряд з тим відповідно до чинної редакції статті 37 Закону №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, з якої сплачено страхові внески - якщо перед зверненням за пенсією особа працювала, або у тому ж відсотковому розмірі від заробітної плати працюючого державного службовця - якщо на час звернення за пенсією особа не є державним службовцем.

У цьому разі не йде мова про перерахунок пенсії на підставі нової довідки у зв`язку із збільшенням заробітної плати працюючих державних службовців, а позивач у заяві висловила бажання на встановлення їй пенсії державного службовця у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, вказаної у наданих довідках (на час звернення позивач не є державним службовцем).

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі №340/4184/21, відповідно до якої оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, тому з урахуванням положень статті 37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.

Оскільки на момент звернення із заявою позивач не є державним службовцем, то пенсія їй має обчислюватися з розміру 60 відсотків від заробітку працюючого на відповідній посаді державного службовця.

Так, згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №662), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;

розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 р. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку №622 передбачено, що призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Суд встановив, що до заяви про обчислення пенсії відповідно до Закону №889-VIII позивач додала довідки Головного управління ДПС у Черкаській області № 91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, та №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати станом на грудень 2023 року для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Довідка від 04.10.2024 складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», довідка від 21.11.2024, що видана на виконання доддаткового рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №580/2904/24 містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закону №1058 відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Також суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправним спірне рішення щодо неврахування під час обчислення позивачу пенсії вищевказаних довідок про складові заробітної плати.

Тому суд вважає, що в даному випадку наявні підстави визнати протиправним та скасувати спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.12.2024 № 42 та зобов`язати відповідача перевести та здійснити нарахування й виплату позивачу з 25.11.2024, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, від 16 грудня 1993 року №3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області № 91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, та №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.12.2024 № 42.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 25.11.2024, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, від 16 грудня 1993 року №3723-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області № 91/23-00-10-0219 від 21.11.2024, та №84/23-00-10-02-19 від 04.10.2024.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе 7, м. Вінниця, );

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ).

Рішення складене та підписане 06.02.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО