Справа № 947/30116/24
Суддя: Скриль Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Осадчого А.Ю.,

представника відповідача Міняйло О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2024 до Київського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що постановою серії ЕГА №1554559 від 15.09.2024, винесену поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Чорноморське) відділення поліції № 4 (м. Южне) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області сержантом поліції Лозовим О.О., її було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 850,00 грн.

Позивач вважає себе невинуватою, а відповідну постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків уповноваженої особи фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 03.10.2024.

Також вказаною ухвалою суду зобов`язано відповідача Головне управління Національної Поліції в Одеській області подати до суду належним чином завірену копію постанови серії ЕГА № 1554559 від 15.09.2024 прийняту стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також належним чином засвідчені копії інших документів у справі, у тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

27.09.2024 представник відповідача звернувся до суду із заявою про надсилання копії позовної заяви з додатками, відповідно до якої просив направити до ГУНП в Одеській області копію позовної заяви з додатками на поштову адресу: м. Одеса, вул. Єврейська, 12, або викласти скан-копію позовної заяви з додатками в електронному суді, направивши її до електронного кабінету ГУНП в Одеській області, а також просить рахувати початок перебігу строку на надання відзиву на позовну заяву з моменту отримання копії позовної заяви з додатками та встановити строк на надання відзиву саме 15 днів з моменту отримання позовної заяви.

З метою реалізації права відповідача на подання відзиву на позов, а також забезпечення рівності та змагальності сторін, розгляд справи відкладено на 14.10.2024. Копії позову та додатків відповідачем отримано 26.09.2024.

Стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої не погоджується з вимогами позивачки та звернуто увагу суду, що сусідкою Позивача є ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок Позивачки знаходиться відносно будинка ОСОБА_2 її з правої сторони та їх територія розділена забором. Між ОСОБА_2 та Позивачкою зі слів ОСОБА_1 нібито з 14.09 на 15.09.2024 року виник конфлікт внаслідок якого, нібито остання погрожувала ОСОБА_1 фізичною розправою. Будинок сусідки Позивачки обладнано камерами відеоспостереження, які працюють цілодобово. Отже, вечорі 14.09.2024 року на відео в період часу з 23:11 чути гучний гуркіт від ударів та видно рух в дворі ОСОБА_1 , натомість руху жодних осіб в дворі ОСОБА_2 не вбачається. Також з відео, яке записане 14.09.2024 року з території сусідки Позивачки в період часу з 23:18:39 по 23:19:38 чутно, як саме ОСОБА_1 кричить гучним надривним голосом, використовує грубі фрази, поводить себе агресивно та для чогось когось кличе до себе, дуже вірогідно, що кличе саме ОСОБА_2 , разом з тим, з боку сусідки, яка нібито зі слів Позивачки, погрожувала останній фізичною розправою, не вчиняється жодних дій, з її подвір`я не лунає жодних звуків, погроз тощо. На відео за 14.09.2024 року в період часу з 23:42:23 по 23:43:03 видно, як на виклик приїхали працівники поліції та муніципальної варти та на цьому відео добре видно досить велике каміння, що лежить на даху ОСОБА_2 саме з боку будинку, де живе Позивачка. Так само, в ранці 15.09.2024 року, вже після того, як була складена оскаржувана постанова, з відео, яке було надано Відповідачу ОСОБА_2 та яке записане в період часу з 04:46:09 по 04:46:19 вже знову чітко чутно гучні звуки від ударів тупих предметів по металу та видно рух в дворі Позивачки. Подвір`я ж сусідки лишається пустим. Позивачкою та її сусідкою, кожною окремо одна від одної, були викликані працівники поліції за номером 102. Також, ще до виклику працівників поліції, ОСОБА_2 звернулась до муніципальної варти з повідомленням, стосовно того, що Позивачка знову (а це не перша така ситуація) кидає на дах її будинку та подвір`я каміння. Крім того, коли приїхали працівники поліції, останні відібрали пояснення в ОСОБА_2 , яка надала заяву про вчинення Позивачкою кримінального правопорушення, де було зазначено, що 14.09.2024 року Позивачка з 00:26 ночі кидає каміння на дах її будинку та виражаєтеся нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , погрожує фізичною розправою. Також, сусідкою в заяві написано, що така поведінка з боку Позивачки здійснюється практично щоденно. Отже, казати про те, що працівники поліції не встановили факти та не опитали оточуючих буде викривленням фактів. Звертає увагу суду з метою інформування, що сусідами Позивачки, вже після події, що відбулась в ніч з 14.09.2024 року на ранок 15.09.2024 року, було подано колективне звернення до СПД № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області стосовно дій Позивачки. Звернення датоване 23.09.2024 року. 23.09.2024 року аналогічне звернення було направлено, також, до Фонтанівської сільської ради. Крім того, Відповідачем, надається до суду ряд відео, що отримані від ОСОБА_2 за період 2024 року, де чітко видно, що саме ОСОБА_1 систематично підходить до забору, між її ділянкою та ділянкою ОСОБА_2 та кидає велике каміння, що створює небезпеку для життя та здоров`я оточуючих або б`є різними предметами по забору, спричиняючи сильний гуркіт. Також, з деяких відео вбачається, що саме Позивачка поводить себе зухвало, агресивно чекає заяви від ОСОБА_2 до суду та повістки, насолоджується безкарністю за свою поведінку, натомість сусідка, яка нібито погрожувала ОСОБА_1 , поводить себе спокійно, витримано, а тому на думку Відповідача, поліцейський 15.09.2024 року під час складення спірної постанови діяв виключено в рамках законодавства України, так як був відсутній факт здійснення погроз Позивачці з боку її сусідів. Зазначає, що ОСОБА_1 взагалі ніяким чином не доводить ті обставини, на які вона посилається, як такі, що підтверджують факт, що ОСОБА_1 не скоювала адміністративного правопорушення, за яке її притягнуто спірною постановою до адміністративної відповідальності. Натомість з відеофайлів за період 14.09-15.09.2024 року, видно, що саме Позивачка, гучно кричить, б`є в паркан, каже непристойні слова та налаштована агресивно по відношенню до оточення.

Також представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, відповідно до яких надано додаткові докази, зокрема копії аудіо записів викликів на лінію «102», здійснених ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи.

Представником позивачки надані пояснення, відповідно до яких зазначив, що відповідач у додаткових поясненнях обґрунтовує правомірність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посилаючись на те, що виклик поліції спочатку було здійснено ОСОБА_2 , а вже потім декілька разів позивачкою, з чого робиться висновок про зловживання позивачкою правом на виклик поліції. Також у додаткових поясненнях відповідач, посилаючись на фрагменти відеозапису з камер спостереження у будинку ОСОБА_2 , в тому числі й ті, що зроблені у іншій час або навіть інші дні, робить висновок, що саме з боку позивачки допускалися протиправні дії по відношенню до сусідів. Вказується також на неввічливе ставлення до поліцейських. Також зазначається, що позивачка «ніяк не доводить свою позицію у суді, хоча відповідно до процесуального законодавства не звільнена від тягаря доказування», зокрема вказується, що позивачка «могла б зняти відео за допомогою телефону, щоб підтвердити факт жбурляння каміння в її бік сусідами». Представник позивачки зазначив, що а ні вкрай емоційний стан позивачки на час виникнення спірних правовідносин, а ні можливе вчинення позивачкою певних протиправних дій як у інший час, так і у час, що безпосередньо передував прийняттю постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не спростовують можливість вчинення протиправних дій також і з боку сусідів позивача, про які повідомляла позивачка при виклику поліції, а отже не можуть вказувати саме на завідомо неправдивий виклик поліції.

Крім того зазначив, що відповідач у своїх додаткових поясненнях фактично ототожнює такі поняття як зловживання правом на виклик поліції та завідомо неправдивий виклик поліції. Адже цілком зрозуміло, що зловживання вказаним правом може мати й інші форми, окрім завідомо неправдивого виклику поліції, за які не наступає адміністративна відповідальність за ст. 183 КУпАП.

Також відповідач, всупереч розподілу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві, не довів правомірність дій поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема щодо збирання необхідних доказів (відібрання пояснень позивача, огляду даху та подвір`я будинку позивачки, куди могло кидатися каміння тощо), роз`яснення позивачу її прав, зокрема й права на професійну правничу допомогу, права на дачу пояснень, заявления клопотань тощо.

Сторона позивача вказує, що у ОСОБА_1 протягом тривалого часу склалися конфліктні відносини із сусідами з будинку за адресою АДРЕСА_1 , зокрема з ОСОБА_2 . Наведене визнається як позивачкою так і свідком ОСОБА_2 . У вказаному конфлікті на стороні сусідів позивачки виступають як низка інших мешканців с. Фонтанка, так і фактично, поліцейські СПД № 1 ВП № 4 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області. Зокрема, позивачка неодноразово зверталася до поліції стосовно вчинення щодо неї протиправних дій з боку сусідів, що мешкають у будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме щодо кидання у нічний час каміння з подвір`я вказаного будинку на дах будинку та прибудинкову територію будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належить та де мешкає позивачка. Проте, працівниками поліції жодних заходів щодо недопущення вказаної протиправної поведінки не вживалося. На підтвердження чого додаються копії відповідей начальника СПД № 1 ВП № 4 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області щодо звернень ОСОБА_1 від 07.11.2022 р., 19.11.2022 р., 22.11.2022 р. стосовно кидання каміння на дах її будинку. Більш того, поліцейськими СПД № 1 ВП № 4 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 стали виноситися численні постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП щодо її подальших звернень до поліції відносно кидання каміння на дах її будинку.

Відповідач подав додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначив, що представник позивачки намагається підмінити поняття та створити в суду хибну уяву стосовно того, що нібито Відповідач ототожнює поняття зловживання правом на виклик поліції та завідомий виклик поліції. Факт жбурляння каміння на дах ОСОБА_2 зафіксовано засобами відеофіксації та надано Відповідачем до суду, в той же час, як Позивачем будь-якого підтвердження здійснення протиправної поведінки з боку сусідів по відношенню до неї взагалі не надано (відсутні відео з її камер, фото, покази інших свідків) як до суду, так і поліцейському, при складанні спірної постанови. Зазначаю, що документальне підтвердження такої протиправної поведінки з боку сусідів (відео, фото фіксація, покази свідків, тощо) могло б перевести твердження Позивача та її адвоката з категорії судження до категорії факту. Проте, факт протиправної поведінки Позивача, що виражалось в зухвалому ставленні до суспільства, порядку та майна сусідів, у вечір події з боку подвір`я Позивача, зафіксовано на відео. Намагаючись припинити протиправну поведінку Позивача та діючи виключно в межах законодавства, ОСОБА_2 викликала наряд поліції, який бачила Позивач та з яким вона спілкувались. Будучи людиною обізнаною, стосовно того, як поводити себе з працівниками поліції та використовуючи прогалини в праві, на думку Відповідача, Позивач обрала для себе стратегію зловживання правом на виклик поліції, реалізацією якої (об`єктивною стороною) було саме завідомо неправдивий виклик поліції. Відповідач вважає, що Позивач розуміючи те, що саме нею здійснювалось жбурляння каміння на дах сусідів, після виклику наряду поліції її сусідкою, останньою був здійснений виклик послідовно один за одним чотирьох нарядів поліції, виключно, з метою уникнення відповідальності за статтею хуліганство (за якою Позивача вже було притягнуто до відповідальності), остання викликала поліцію де повідомила, що сусіди жбурляли каміння на її дах та погрожували їй, розуміючи, що в реальності такого не було. Приїхавши на виклик Позивача, жодний наряд поліції з чотирьох нею викликаних, не знайшов підтвердження словам Позивача, натомість був встановлений факт здійснення завідомо неправдивого виклику поліції та цілком законно ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Також, звертаю увагу суду на наступне. Поняття зловживання правом на виклик поліції та завідомо неправдивий виклик поліції мають певні відмінності, але вони є взаємопов`язаними. Завідомо неправдивий виклик поліції - це чітко визначене правопорушення, яке прямо регулюється законодавством України. Завідомо неправдивий виклик служб екстреної допомоги, включаючи поліцію, підпадає під адміністративну відповідальність за статтею 183 КУпАП. У таких випадках особа свідомо надає неправдиву інформацію з метою викликати поліцію або інші екстрені служби без необхідності. Законодавець, розуміючи, що такий виклик екстрених служб, включаючи поліцію, відбирає ресурси на реагування на дійсно реальні загрози та може привести до незворотних наслідків (смерть інших осіб внаслідок відсутності ресурсу в поліції, нанесення шкоди здоров`ю та майну громадян, тощо) ввів статтю 183 КУпАП з метою введення відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції, що є формою зловживання правом на виклик поліції.

На виконання ухвали суду від 25.09.2024 відповідачем надано лише належним чином завірену копію оскаржуваної постанови. Інші документи та докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, як і саму справу (її копію), суду надано не було.

Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на дослідженні в судовому засіданні докази, відповідно до яких встановлено, що саме позивач провокувала конфлікт, кидала каміння на дах сусіднього будинку та нецензурно висловлювалась в бік сусідів, та, розуміючи, що сусідка викликала поліцію, здійснила аналогічний виклик на лінію «102», повідомивши недостовірну інформацію про те, що саме сусіди шумлять, кидають каміння, а на зауваження починають погрожувати.

Представник позивачки також підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що жодних дій, спрямованих на встановлення та доведення скалду адмінстартивного правопорушення за ст.183 КУпАП, патрульним поліції не вчинено та не проведено, надані стороною відповідача докази та дослідженні у судовому засіданні свідчать лише про наявність триваючого довгий час конфлікту між позивачкою та сусідами, при цьому вказані відео не отримувались та не перевірялись патрульним поліції під час винесення оскаржуваної постанови.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ЕГА № 1554559 від 15.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Згідно з даними, що містяться у вказаній постанові, 15.09.2021 в АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонувала до поліції з приводу погроз фізичною розправою, однак дана інформація не відповідає дійсності, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

У позовній заяві та як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 14.09.2024 о 23:49:07 годині зателефонувала на лінію «102» та повідомила поліції, що її сусіди шумлять, кидають каміння та на зауваження починають погрожувати. Однак наряд патрульної поліції, який прибув за викликом сусідів щодо порушень правопорядку позивачкою, відмовлявся приймати від неї заяву, у зв`язку з чим, позивачка вимушена була здійснити другий дзвінок на лінію «102» з метою викликати другий наряд поліції, який би прийняв від неї заяву у зв`язку з порушенням її прав з боку сусідів.

Однак жодний з викликаних нарядів поліції не прийняв у позивачки заяву, при цьому вручив оскаржувану постанову. Як вказує позивачка, жодних дій, спрямованих на перевірку неправдивого виклику, поліцейськими не вчинялось.

Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач категорично заперечила свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України в якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17 Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано те, що позивачка здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: зателефонувала до поліції з приводу погроз фізичною розправою, та дана інформація не відповідає дійсності.

При цьому поза увагою інспектора патрульної поліції під час складання оскаржуваної постанови залишився той факт, що виклик на лінію «102» позивачка здійснила не лише з приводу погроз, а також щодо шуму від сусідів та кидання каміння по криші. Вказане підтверджується роздруківкою з електронної системи «102», лог змін, подія 102 № 180941630, та аудіо записом вказаного дзвінка, дослідженого в судовому засіданні.

Жодних дій, спрямованих на встановлення наявності чи відсутності вказаних подій, інспектором поліції у цей день вчинено не було, перевірка вказаних обставин взагалі не проводилась. Про вказане свідчить відсутність матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відео-, аудіо записів які б долучались до оскаржуваної постанови. Такі докази стороною відповідача суду надані не були.

Дослідженням відеозаписів з камери відеоспостереження сусідів позивачки ОСОБА_1 , наданих відповідачем, які останній отримав лише 28.10.2024 (після відкриття провадження у цій адміністративні справі) від свідка ОСОБА_2 , встановлено, що 14.09.2024 у період часу з 23:11 години по 23:19 годину з території домоволодіння позивачки летіли каміння на дах будинку сусідки ОСОБА_2 та чутно крик. ОСОБА_1 на запитання суду пояснила, що територія, з якої летить каміння належить їй, вона проживає сама, 14.09.2024 окрім неї у її дворі та будинку більше нікого не було. Також встановлено, що 14.09.2024 о 23:42 годині приїхала машина патрульної поліції. Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_2 , вказаний патруль приїхав за її викликом.

Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами у справі, ці події зафіксовані на відео були причиною виклику сусідкою (свідком) ОСОБА_2 через «102» патрульної поліції.

Водночас суд звертає увагу, що на вказаному відео відсутні події, які відбувались після приїзду нарядів патрульної поліції, та які б фіксували обставини винесення оскаржуваної постанови, можливого проведення інспектором патрульної поліції дій на підтвердження неправдивого виклику позивачкою поліції тощо.

Представник відповідача під час дослідження вказаних відео з камери відеоспостереження свідка вказав також на те, що вказані відео підтверджують поведінку позивачки, яка періодично кидає каміння на дах будинку своїх сусідів.

Оцінивши надані відеозаписи з камери відеоспостереження свідка ОСОБА_2 , суд вважає їх неналежним доказом щодо предмета доказування, зокрема не містить інформації з приводу обставин складання та винесення оскаржуваної постанови.

Вказаний доказ свідчить про наявність триваючого конфлікту між позивачкою ОСОБА_1 та її сусідами, у тому числі ОСОБА_2 , внаслідок якого позивачкою і було здійснено виклик на лінію «102».

Окрім того, вказаний доказ не підтверджує жодним чином та не свідчить про те, що позивачкою вчинене адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, а міг б, у разі прийняття заяви позивачки бути використаний під час перевірки такої заяви, як доказ спростування або доведення об`єктивної сторони відповідного правопорушення.

Окрім цього, суд бере до уваги та вважає обґрунтованими зауваження сторони позивача про те, що вказаний доказ не отримувався та був відсутній у інспектора патрульної поліції під час винесення оскаржуваної постанови. Таким чином, винесення оскаржуваної постанови відбувалось без отримання належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, якими доводиться наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Представник відповідача на підтвердження своїх аргументів щодо виклику поліції позивачкою з метою уникнення у майбутньому відповідальності за зафіксованим у той же час викликом на «102» сусідки ОСОБА_2 та отриманої від останньої відносно ОСОБА_1 заяви, посилався на аудіозаписи телефонних дзвінків від свідка ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 на лінію «102», які мали місце 14.09.2024.

Дослідженням вказаних аудіо записів, встановлено, що дійсно о 23:24:15 годині 14.09.2024 до поліції на лінію «102» звернулась ОСОБА_2 та повідомила, що її сусідка кидає камінням в її будинок.

На вказаний виклик приїхав наряд ГРПП «Рубець-152» СПД № 1 ВнП № 4 ОРЦП № 2 ГУНП в Одеській області.

У подальшому, о 23:49:07 14.09.2024 на лінію «102» звернулась ОСОБА_1 з повідомленням: «сусіди шуміли та кидали каміння по криші. На зауваження почали погрожувати». Зареєстрована картка з кваліфікацією « ОСОБА_3 фізичною розправою або вбивством».

О 23:57:15 на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що поліцейські, які прибули за викликом, грубо з нею спілкувались, світили ліхтарем в очі. Також просила викликати інший наряд для написання заяви на сусідів, які погрожували та шуміли.

У подальшому ОСОБА_1 ще два рази зверталась на лінію «102» з повідомленнями на грубе поводження поліцейських.

Згідно з наданими у судовому засіданні ОСОБА_1 поясненнями, заяву на дії сусідів жоден з нарядів патрульної поліції так і не прийняв, натомість вручили оскаржувану постанову.

Оцінивши наданий доказ та інші докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вказані дії позивачки щодо неодноразового виклику патрульної поліції не свідчать про наявність у неї умислу щодо неправдивого виклику правоохоронних органів, натомість вказані виклики зумовлені небажанням працівниками патрульної поліції прийняти від неї заяву, яку вона бажала подати на сусідів, за наслідком першого виклику поліції о 23:49:07 14.09.2024.

Разом з тим, суд зазначає, що аби встановити, що виклик позивачки до поліції був завідомо неправдивим, наряд поліції, який прибув за викликом , повинен був перевірити повідомлені позивачем обставини та лише у випадках їх непідтвредження вони набувають право на притягнення заявника до адміністративної відповідальності за т. 183 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за ст.183 КУпАП без фактичної перевірки її заяви 14.09.2024 та суто формальної перевірки повідомленої у ній інформації.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивачки.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю привідсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 183, 258, 268, 276, 278, 283 КУпАП, ст.ст. 72-73, 77, 79, 269, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1554559 від 15.09.2024, винесену поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Чорноморське) відділення поліції № 4 (м. Южне) Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області сержантом поліції Лозовим О.О., про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Одеській області, , юридичні адреса: м. Одеса, вул.. Академіка Філатова, 15А.

Повне рішення складене та підписане 07.02.2025.

Суддя Ю. А. Скриль