Справа № 607/26421/24
Суддя: Багрій Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 Справа №607/26421/24 Провадження №2-а/607/128/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Багрія Т.Я., з участю секретаря судового засідання Новосад С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку ч.3 ст.194 КАС України, у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Адвокат Карий В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3500599 від 18.11.2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що складена постанова є помилковою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач у вказаний в постанові час не мав потреби подавати передбачені ПДР сигнали, оскільки не змінював напрямок руху праворуч. Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт зміни напрямку руху праворуч за обставин, вказаних у кладеній стосовно позивача постанові про адміністративне правопорушення. Відсутність факт зміни напрямку руху підтверджується уривками відеозаписів, записаних за допомогою нагрудних камер, а також відеореєстратора автомобіля працівників поліції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Карий В.В. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Карий В.В. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Також від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідачем достовірно було встановлено факт наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.9.2б ПДР України. Також недостовірними є твердження позивача про те, що його не було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова містить посилання на докази у даній справі, зокрема у п.7 постанови зазначено номер технічних пристроїв 476945, відео з відеореєстратора.

Також від представника відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, у якій він зазначає, що позовну заяву подано поза межами визначеного ст.289 КУпАП десятиденного строку з дня винесення постанови.

З приводу зазначеної заяви суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду визначенні ст.122 КАС України. Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.

Частиною 2 ст.286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 оскаржувану постанову серії ЕНА №3500599 від 18.11.2024 року на місці складення не отримував. Копію оскаржуваної постанови надіслано позивачу рекомендованим листом №17214 від 19 листопада 2024 року (0 40). Як вбачається з трекінгу поштового відправлення №0 40 офіційного сайту АТ Укрпошта, вказане поштове відправлення вручено отримувачу ОСОБА_1 30 листопада 2024 року. Даний адміністративний позов надійшов до суду 24 грудня 2024 року. Таким чином, позовну заяву у даній справі подано в межах визначеного ч.2 ст.286 КАС України 10-денного строку з дня вручення рішення (постанови).

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення з позовом до суду, відсутні.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3500599 від 18.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 18 листопада 2024 року о 09 год. 55 хв. в с.Яблунівка, траса М-19 458 км, керуючи транспортним засобом марки DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху праворуч, чим порушив п.2.9б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.9.2б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.4. ПДР, Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Аналіз норм ПДР, наведених у п. 9.2.б. та 9.4, свідчить, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту до початку маневру перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в позовній заяві стверджує про те, що він під час керування транспортним засобом марки DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_1 в с.Яблунівка, траса М-19 458 км, та під час зупинки працівниками поліції, не здійснював перестроювання, повороту або розвороту, а також не змінював напрямку руху керованого ним транспортного засобу.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, що міститься на DVD-R диску, позивач ОСОБА_1 18 листопада 2024 року о 09 год. 55 хв., керував транспортним засобом марки DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-19 458 км. В цей час йому на зустріч виїхав автомобіль працівників поліції. У зв`язку з тим, що автомобіль працівників поліції рухався на зустріч з проблисковими маячками синього та червоного кольорів, а також вказаний автомобіль виїхав на його смугу руху фактично перегородивши дорогу, позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу безпосередньо на проїжджій частині дороги, на тій смузі руху в якій він рухався, не змінюючи напрямку руху. При цьому, із вказаного відеозапису вбачається, що позивач не здійснював маневру перестроювання, повороту або розвороту, під час виконання яких водій повинен дотримуватися вимог п. 9.2.б ПДР, щодо необхідності подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку. На відеозаписі зафіксовано, що керований позивачем транспортний засіб DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_1 , до моменту зупинки не змінював траєкторії руху, не здійснював перестроювання та рухався прямо.Здійснити зупинку на узбіччі позивач не мав змоги, оскільки проїжджу частину дороги від узбіччя відділяв відбійник. На вказаній ділянці дороги відсутні будь-які повороти чи відхиляння вбік. Перед початком здійснення маневру зупинки позивач увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Таким чином, перед вимушеною зупинкою безпосередньо на проїжджій частині дороги без зміни напрямку руху транспортного засобу та не здійснюючи перестроювання, повороту або розвороту, ОСОБА_1 не був зобов`язаний подавати світлові покажчики повороту відповідного напрямку, оскільки його транспортний засіб рухався прямо.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказаних обставин не спростовує та не зазначає про те, що позивач ОСОБА_1 здійснював перестроювання, поворот або розворот. Заперечення відповідача фактично зводяться лише до посилань на наявність достатніх підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без конкретизації того, якими саме діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.9.2б ПДР України.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилався, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).

Проте, всупереч вказаним вимогам, доказів, які б спростували доводи позивача, викладені в позовній заяві, а саме те, що він під час керування власним транспортним засобом і зупинки працівниками поліції порушив вимоги п.9.2б ПДР України, та підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачами не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а, в якій колегія суддів Верховного Суду Касаційного адміністративного Суду вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП є недоведеним.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3500599 від 18 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, слід скасувати та закрити провадження у справі.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5,77, 139,194, 205,229, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про залишення позову без розгляду, відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3500599 від 18 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Реквізити сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ;

- відповідач: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, вул.Заводська, 22, м.Чернівці, 58000, Код , тел. , e-mail: .

Головуючий суддяТ. Я. Багрій