Справа № 260/4186/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 рокуСправа № 260/4186/24 пров. № А/857/26270/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Кузьмича С.М., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024 року (суддя Дору Ю.Ю., м.Ужгорд), -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП) в якому просив: визнати протиправними з моменту прийняття та скасувати:

наказ ГУНП «По особовому складу від 13.06.2024 №126 о/с (далі Наказ №126 о/с);

пункт 4 наказу відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП в Закарпатській області» від 18.06.2024 № 1514 (далі Наказ №1514);

наказ ГУНП «По особовому складу» від 19.06.2024 № 131 о/с (далі - Наказ № 131 о/с) відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) звільнено зі служби в поліції за пункт 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 інспектора взводу № 1 роти 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП (далі Посада), з 19.06.2024;

поновити ОСОБА_1 на Посаді, з 17.06.2024;

стягнути з ГУНП на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 17.06.2024 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 Наказу № 1514. Визнано протиправним та скасовано Наказ № 131 о/с. Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на Посаді з 09.07.2024. Стягнуто з ГУНП на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 09.07.2024 по 08.10.2024 у сумі 72411,36 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на Посаді з 09.07.2024 та виплати середнього грошового забезпечення за один місяць у розмірі 24005,99 грн. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його у відповідній частині оскаржили сторони, які із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі та відмовити в частині задоволених позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги відповідач вказує, що позивач уникаючи проходження служби в батальйоні поліції особливого призначення свідомо не повідомляв свого безпосереднього керівника про його перебування на лікарняному, що розцінюється як несумісне, недобросовісне виконання службових обов`язків. Такі дії позивача провокують у інших поліцейських негативну поведінку аналогічного характеру, що в умовах воєнного стану є неприпустимою. Нехтування позивачем вимогами профільного законодавства призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби. Вважає, що прийняття оскаржуваних наказів є цілком виправданим та обґрунтованим.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що його протиправно було переведено на Посаду з посади інспектора-чергового чергової частини. Таке переведення відбулось без відома позивача та його рапорту на переведення.

Сторони відзивів на апеляційні скарги не подали.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Разом з тим, представником позивача повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки представник позивача був завчано повідомлений про судовий розгляд справи, крім того попереднє судове засідання (16.01.2025) теж було відкладене за клопотанням представника позивача. Неможливість явки представника в судове засідання не перешкоджає безпосередній участі самого позивача в розгляді справи, судом апеляційної інстанції не визнавалась обов`язкова явка учасників справи в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за фактом відмови останнього виконувати накази керівників з приводу несення служби, оскільки поліцейський ОСОБА_1 повідомив безпосередньому керівнику про неможливість виконання наказів та обґрунтував причини невиконання таких, а саме у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, цей суд вказав, що позивачем не доведено протиправність Наказу №126 о/с про призначення його на Посаду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП на посаді інспектора-чергового чергової частини відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП (далі Посада-1).

Відповідно до Наказу №126 о/с згідно пункту 2 частини першої статті 65 та абзацу 2 частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII призначено капітана поліції ОСОБА_1 на Посаду з посадовим окладом 2400 грн, установивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», пункту 4 розділу ІІ наказу МВС України від 06.04.2016 №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799; далі Наказ №260, Порядок №260 відповідно) надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків, звільнивши його з посади інспектора-чергового чергової частини відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції цього ж ГУНП, з 17.06.2024.

Підстава: подання тимчасово виконуючого обов`язки командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП підполковника поліції ОСОБА_2 від 13.06.2024 року.

Згідно відмітки на вказаному Наказі №126 о/с, позивач ознайомлений з таким 15.06.2024 року в приміщенні Мукачівської центральної районної лікарні перебуваючи на стаціонарному лікуванні (а.с.24).

Відповідно до пункту 4 Наказу №1514 за вчинення грубого дисциплінарного проступку, порушення вимог частини першої, другої статті 3 та пунктів 1, 2, 4, 5, 6 частини третьої статті 1, частини першої, другої, п`ятої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут) пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону №580-VIII, пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про пращо України (далі КЗпП), абзаців 2, 13 частини І розділу II «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 (далі ПЕП) та статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон №1700-VII), що виразилось у невиході на службу 17.06.2024 та 18.06.2024 в умовах воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, порушенні Присяги та ПЕП, а також невиконанні наказів безпосередніх керівників та керівництва ГУНП, Посада, капітана поліції ОСОБА_1 (0116287), відповідно до пункту 7 частини третьої етапі 13 Дисциплінарного статуту, звільнено зі служби в поліції (а.с.28-31).

Наказом № 131 о/с відповідно до частини першої статті 77 Закону №580-VIII звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) капітана поліції ОСОБА_1 (0116287) Посада, з 19.06.2024.

Підстава: пункт 4 Наказу № 1514 (а.с.32).

Відповідно до наказу начальника ГУНП від 09.08.2024 №163 о/с «Про особовому складу» (далі Наказ №163 о/с) Про часткову зміну пунктів Наказу №131 о/с» пункт наказу в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , Посада, з 19.06.2024, частково змінити. Вважати його звільненим з 08.07.2024.

Підстава: листки непрацездатності №23618729-1, №23844446-1, №23858085-1, №23961420-1, видані комунальним некомерційним підприємством «Лікарня Святого Мартина», комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Воловецької селищної ради» та комунальним некомерційним підприємством «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради (далі КНП) 12.06., 22.06., 29.06.2024 відповідно (а.с.170).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом № 580-VIII.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Стаття 65 Закону №580-VIII визначає порядок та підстави переміщення поліцейських.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Приписами частини другої статті 65 Закону №580-VIII встановлено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Умовами частини сьомої статті 65 Закону №580-VIII передбачено, що переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з частиною восьмою статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того, відповідно до статті 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Наведені редакції частини восьмої статті 65 та статті 60 Закону №580-VIII набули змін згідно із Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Закон №2123-IX) з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01 травня 2022 року.

Аналіз наведених норм Закону №580-VIII свідчить про те, що поліцейський, зважаючи на особливий характер державної служби, зобов`язаний проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника. Водночас, Закон №580-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин містить умову регулювання відносин щодо проходження служби в поліції саме цим Законом.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 травня 2023 року у справі №620/3663/19.

Отже, доводи позивача-апелянта щодо переведення його з Посади-1 відповідно до Наказу №126 о/с на Посаду відбулося без його відома та написання відповідного рапорту, як підставу для скасування вказаного наказу, є безпідставними, оскільки побажання поліцейського необхідне лише у випадку переміщення поліцейських на рівнозначні посади за ініціативою поліцейського (пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII) та при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону № 580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Так, як видно з матеріалів справи, до ГУНП надійшла доповідна записка т.в.о. командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП від 13.06.2024, де було зазначено, що на даний час залишається неукомплектованою 91 посада середнього та молодшого складу поліції батальйону ГУНП, що не відповідає майбутньому навантаженню на зазначений підрозділ та відповідно до вимог Національної поліції України потребує негайного удосконалення. З метою забезпечення належного функціонування батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП, у зв`язку з відсутністю відбору (конкурсу) на такі посади, а також пункту 2 частини першої статті 65 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) та абзацу 2 частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII пропоную відібрати кандидатів на призначення до БПОП (стрілецький) ГУНП з числа поліцейських Головного управління області (а.с.163).

Тимчасово виконуючим обов`язки командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП 13.06.2024 направлено начальникові ГУНП подання про призначення на Посаду капітана поліції ОСОБА_1 (а.с.164).

Таким чином, переведення позивача на Посаду було зумовлене необхідністю забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану.

Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

При цьому, Наказ № 126 о/с містить посилання на норми чинного спеціального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а саме пункт 2 частини першої статті 65 та абзац 2 частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII, як на підставу для призначення позивача на Посаду.

Отже, оскаржуваний Наказ №126 о/с про призначення позивача на іншу рівнозначну Посаду є правомірним з огляду на фактичну наявність таких підстав та спеціального законодавства, яким передбачено необхідність прийняття таких рішень (переведення до іншого місця проходження служби) з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану, окрім цього останній за своїх формальних ознак відповідає вимогам Закону № 580-VIII, «Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції та Переліку документів з питань проходження служби», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за № 1668/29798). Крім того, призначення позивача на Посаду відбулось з урахуванням критерію рівнозначності.

Виходячи з наведеного позовні вимоги скаржника, як і вимоги апеляційної скарги є безпідставними у відповідній частині.

Що стосується позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування пункту 4 Наказу № 1514 та наказу № 131 о/с, то необхідно звернути увагу на наступне.

Так, сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно з статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Як уже вказано вище, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача була доповідна записка від 14.06.2024 щодо невиконання, зокрема ОСОБА_1 . Наказу №126 о/с та усного наказу, який зобов`язував з`явитися до секторів (відділів) кадрового забезпечення.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Відповідно до частини першої статті 4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень (частина друга статті 4 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини третьої статті 4 Дисциплінарного статуту, наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику (частина четверта статті 4 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, аналіз статті 4 Дисциплінарного статуту доводить, що наказ необов`язково має бути відданий у письмовій формі, також допускається форма його віддання усно та з використанням технічних засобів зв`язку.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено порядок виконання наказу.

Так, відповідно до частини першої цієї статті, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (частина друга статті 5 Дисциплінарного статуту).

У висновку службового розслідування від 18.06.2024 (далі Висновок) зазначено, що дисциплінарною комісією було проведено опитування наступних керівників вищевказаних поліцейських, зокрема, начальника чергової частини відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП (далі ВП №1, РУП відповідно) капітана поліції ОСОБА_3 (керівник ОСОБА_1 ) щодо виконання вказівки керівництва ГУНП про укомплектування батальйону поліції особливого призначення ГУНП. Так, у своєму поясненні ОСОБА_3 зазначила, що 31.05.2024 за участі особового складу підрозділу вона повідомила ОСОБА_1 , що його визначено для переведення на посаду до батальйону. В подальшому, з 04.06.2024 ОСОБА_1 було надано щорічну чергову оплачувану відпустку, а 12.06.2024 ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомила поліцейському ОСОБА_1 , що йому необхідно звернутися до кадрового підрозділу та оформити відповідні службові документи за фактом переводу до батальйону, на що ОСОБА_1 відповів, що він перебуває на лікарняному і не зможе виконувати службові обов`язки у батальйоні. (а.с.117).

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час ознайомлення з Наказом №126 о/с зазначив, що з таким ознайомлений 15.06.2024 в приміщенні Мукачівської ЦРЛ перебуваючи на стаціонарному лікуванні, що засвідчено його особистим підписом.

Наведене також підтверджено відповідачем у поданому відзиві, де зокрема зазначено, що під час спілкування ОСОБА_3 з позивачем в телефонному режимі 12.06.2024 останній повідомив, що перебував на лікарняному.

До того ж, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 328 «Деякі питання організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 № 1066 «Деякі питання формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність та проведення їхньої перевірки», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» Е-лікарняний - електронний документ, що засвідчує факт тимчасової непрацездатності особи. Він є підставою для звільнення від роботи та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок роботодавця, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Е-лікарняний не потрібно друкувати та надавати роботодавцю у паперовій формі чи надавати будь-які паперові підтвердження тимчасової непрацездатності.

При цьому, у хворого виникає обов`язок повідомити про відкриття Е-лікарняного свого роботодавця будь-яким зручним способом, наприклад, телефоном.

За твердженням позивача, він повідомив 12.06.2024 про перебування на листку непрацездатності свого безпосереднього керівника.

У свою чергу, роботодавець мав реальну змогу перевірити необхідну інформацію про Е-лікарняний в Електронному кабінеті страхувальника на Порталі Пенсійного фонду України.

Отже, в ході розгляду справи, встановлено факт повідомлення позивачем безпосереднього керівника про причини неможливості виконання наказів керівництва, зокрема Наказу №126 о/с та усного наказу про прибуття на стройовий огляд.

Відтак, в розглядуваному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за фактом відмови останнього виконувати накази керівників з приводу несення служби, оскільки, поліцейський Гавриш І.І. повідомив безпосередньому керівнику про неможливість виконання наказів та обґрунтував причини невиконання таких, а саме у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Таким чином, оскільки висновки службового розслідування, враховуючи вищевказане, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи і службового розслідування, відповідно пункт 4 Наказу № 1514 та Наказу № 131 о/с є протиправними та підлягають скасуванню, що має наслідком поновлення позивача на службі в ГУНП..

Разом з тим, враховуючи, що в ході розгляду справи встановлена правомірність Наказу №126 о/с і згідно з Наказом №131 о/с ОСОБА_1 було звільнено саме з Посади, то є вірними висновки суду першої інстанції, що, позивача слід поновити на Посаді, з 09.07.2024.

Положеннями частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом «з» пункту 1 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

В частині задоволених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 72411,36 грн, ГУНП жодних заперечень в апеляційній скарзі не наводить, а тому суд апеляційної інстанції не має права робити висновки щодо цієї частини рішення суду.

Згідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 03 лютого 2024 року.