Справа № 380/21348/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21348/24 пров. № А/857/28692/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Ханащак С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року про забезпечення позову у справі №380/21348/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіснет» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Мричко Н.І., час ухвалення у письмовому провадженні, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 18.10.2024),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіснет телеком» звернулось в суд із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати у повному обсязі рішення Головного управління ДПС у Львівській області №29933/613-01-04-07 від 09.10.2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «Сервіснет телеком».

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіснет телеком» (далі ТОВ «Сервіснет телеком», заявник) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 29933/613-01-04-07 від 09.10.2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «Сервіснет телеком» до набрання законної сили рішенням у справі.

Заява обґрунтована тим, що у разі не зупинення дії оскаржуваного рішення не залишиться іншої можливості, ніж зупинити застосування єдиного податку та перейти до сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість (ПДВ). При цьому, більшість абонентів ТОВ «Сервіснет телеком» не є платниками ПДВ, а основні витрати ТОВ «Сервіснет телеком» полягають у сплаті послуг контрагентам неплатникам ПДВ.

Виплата заробітної плати співробітникам, що становить значну частину коштів також не надає права на отримання податкового кредиту з ПДВ, це в свою чергу призведе до прямого навантаження ПДВ у розмірі 20 відсотків від всієї суми доходу, що порівняно із сплатою єдиного податку у розмірі 5% від суми доходу, викликає у ТОВ «Сервіснет телеком» додаткове навантаження у розмірі 15% від всієї суми доходів.

ТОВ «Сервіснет телеком» без зупинення оскаржуваного рішення фактично буде поставлене перед необхідністю застосовувати одночасно дві принципово відмінні системи оподаткування (одну за оскаржуваним рішенням і одну на випадок скасування рішення) щодо всіх операцій та фактично ставити контрагентів у ситуацію потенційної невизначеності фінансових результатів (має контрагент право на податковий кредит чи ні) та у період розгляду судом справи, вимушено, перебувати у дуже скрутному становищі суб`єкта, який не тільки знаходиться у проблемному стані із податковим обліком, але й створює відчутні проблеми для контрагентів. Також зазначає, що у разі задоволення позову ТОВ «Сервіснет телеком» прийдеться анулювати реєстрацію платника ПДВ та в подальшому анулювати всі податкові накладні (податкового кредиту) по всім контрагентам за весь період з початку реєстрації і, відповідно подання всіма такими контрагентами уточнюючих декларацій із ПДВ з корективами.

На думку заявника, негативна ситуація в разі не зупинення дії оскаржуваного рішення може призвести до накопичення боргів та виникнення стану неплатоспроможності (банкрутства) ТОВ «Сервіснет телеком», такі обставини будуть мати своїм наслідком неможливість виконання зобов`язань перед контрагентами по укладених договорах, а особливо це негативним чином відобразиться на тендерах з державними установами, яким для отримання аналогічних послуг від нових компаній потрібно буде провести нову процедуру закупівлі.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5 % призводить до негативних наслідків для позивача, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності, можливого розірвання ділових відносин з контрагентами, вивільнення працівників, покладення додаткового обов`язку на позивача щодо подання документів та погіршення ділової репутації, утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на здійснення господарської діяльності, дасть можливість останньому до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення господарської діяльності.

Окремо звертає увагу на те, що ТОВ «Сервіснет телеком» надає послуги таким критично важливим суб`єктам як ЛЬВІВСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВАРШАВСЬКЕ-407», Вище професійне училище № 29 м. Львова, Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», Львівська середня загальноосвітня школа І-ПІ ст. №44 ім. Т.Г. Шевченка, Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», ЛЬВІВСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МУНІЦИПАЛЬНА ОБРЯДОВА СЛУЖБА», Управління адміністрування та розвитку громад департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, Центр науково-технічної творчості учнівської молоді Львівської міської ради.

За наведених обставин, на думку заявника, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам товариства у вигляді зупинення його господарської діяльності, у зв`язку із застосуванням штрафних санкцій, до ухвалення рішення суду у справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіснет телеком» про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено. Зупинено дію рішення Головного управління ДПС у Львівській області №29933/613-01-04-07 від 09.10.2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «Сервіснет телеком» до набрання законної сили рішенням у справі № 380/21348/24.

Не погоджуючись і ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується з ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 року, оскільки вважає, що така ухвала прийнята без врахування фактичних обставин справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що єдиною підставою для винесення вищезазначеної ухвали суд першої інстанції вказав те, що у разі не зупинення рішення про виключення ТОВ «Сервіснет телеком» з реєстру платників єдиного податку третьої групи за ставкою 5 % має наслідком зміну системи оподаткування, формату розрахункового документа, до ухвалення судом рішення у даній адміністративній справі, відтак матиме місце небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вважає такий висновок суд першої інстанції невірним, оскільки суд не взяв до уваги те, що анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснюється у разі порушення таким платником норм законодавства. Тобто, узагальнюючи позицію суду у даній справі, можна зробити висновки, що суд першої інстанції, до вирішення справи по суті, незважаючи на порушення позивачем законодавства, надав платнику можливість і надалі користуватися правами, визначеними для платників єдиного податку, в той час, як, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є чинним та не скасоване в судовому порядку.

Попри встановлені законодавством вимоги для перебування на єдиному податку, суд таким чином надав дозвіл позивачу і надалі не дотримуватися норм законодавства.

Розглядаючи подану Позивачем заяву про забезпечення позову, судом взято до уваги та досліджено лише обставини, які є предметом позову та самої заяви, однак, аргументація та правова позиція відповідача залишені поза судовим розглядом.

Також вказує, що суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача, жодним чином не обґрунтував очевидності ознак протиправності рішення податкового органу та не вказав таких ознак.

З урахуванням наведеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у ній та просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції заяву задовольнив з тих підстав, що спосіб забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Львівській області №29933/613-01-04-07 від 09.10.2024 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «Сервіснет телеком», є співмірним із заявленою позовною вимогою та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення по суті спору.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Так, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 10 жовтня 2019 року у справі №260/1499/18, від 17 червня 2020 року №380/930/20.

Згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта, його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Як уже зазналось вище, статтею 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіснет телеком» є постачальником електронних телекомунікаційних послуг, включений до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг за №967 та надає послугу доступу до мережі Інтернет.

Рішенням Головного управління ДПС у Львівській області №29933/613-01-04-07 від 09.10.2024 року анульовано реєстрацію платника єдиного податку ТОВ «Сервіснет телеком». Датою анулювання реєстрації визначено 30.09.2024.

Правові засади, на підставі яких здійснене анулювання ТОВ «Сервіснет телеком» реєстрації платником єдиного податку третьої групи, визначені положеннями Податкового кодексу України, а саме абзацом 5 підпункту 298 2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового Кодексу.

Вказане положення встановлює, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, зокрема, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2.

У відповідності до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом, під час проведення перевірок, порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З урахуванням наведених вище норм права, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що незастосування міри щодо зупинення дії оскаржуваного рішення приведе до того, що ТОВ «Сервіснет телеком» буде зобов`язано весь час розгляду судової справи вести податковий облік та сплачувати податок на прибуток та ПДВ, а не єдиний податок, що істотно ускладнить чи унеможливить у подальшому виконання рішення суду у разі його задоволення.

У податковому (звітному) році або у попередніх періодах, позивачу за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку третьої групи, та штрафні (фінансові) санкції. При цьому, у разі задоволення позову ТОВ «Сервіснет телеком» прийдеться анулювати реєстрацію платника ГІДВ та в подальшому анулювати всі податкові накладні (податкового кредиту) по всіх контрагентах за весь період з початку реєстрації і, відповідно подання всіма такими контрагентами уточнюючих декларацій із ПДВ з корективами.

Крм цього, у разі реєстрації платником ПДВ, Позивач повинен буде включити у вартість послуг ПДВ, реєструвати податкові накладні та змінити формат розрахункового документа - відображати у ньому обов`язковий реквізит «сума ПДВ».

Водночас, більша частина замовників послуг ТОВ «Сервсінет телеком» є фізичними особами або юридичними особами, які не є платниками ПДВ. У разі скасування судом оскаржуваного Рішення від 09.10.2024 - реєстрацію платника єдиного податку ТОВ «Сервсінет телеком» може буде поновлено з 01.10.2024, що як наслідок спричинить анулювання реєстрації платником ПДВ відповідно до ст.184 ПК України. Проте увесь час судового розгляду даної справи Позивач буде або перебувати в стані податкової невизначеності (оскільки не відомо чи буде скасовано рішення органу ДПС, а тому чи слід переходити на загальну систему оподаткування, щоб потім у разі скасування Оскаржуваного рішення знов переходити до спрощеної системи оподаткування) або у разі переходу на загальну систему позивач буде нести додатковий фінансовий тягар у виді сплати 20% ПДВ.

Крім цього, судом вірно ураховано, що ТОВ «Сервіснет телеком» є постачальником електронних комунікаційних мереж та послуг, надає послуги доступу до мережі інтернет таким критично важливим організаціям як: ЛЬВІВСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВАРШАВСЬКЕ-407», Вище професійне училище № 29 м. Львова, Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», Львівська середня загальноосвітня школа І-ПІ ст. №44 ім. Т.Г. Шевченка, Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», ЛЬВІВСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МУНІЦИПАЛЬНА ОБРЯДОВА СЛУЖБА», Управління адміністрування та розвитку громад департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, Центр науково-технічної творчості учнівської молоді Львівської міської ради.

Отже, не вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії оскаржуваного рішення Головного управління ДПС у Львівській області №29933/613-01-04-07 від 09.10.2024 року, яким анульовано реєстрацію платника єдиного податку ТОВ «Сервіснет телеком», потягне за собою негативні наслідки для матеріально-правових інтересів позивача, зокрема, у формі невиконання ним договірних зобов`язань перед контрагентами.

У постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі № 160/11784/23, Верховний Суд погодився з тим, що труднощі ведення господарської діяльності, які можуть виникнути у суб`єкта господарювання в зв`язку з анулюванням реєстрації платника єдиного податку та труднощі відновлення порушених прав, які можуть виникнути у разі скасування судом рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку - є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин за наслідками оцінки наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції вірно висновував про існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Сервіснет телеком», а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову, оскільки при анулюванні реєстрації платником єдиного податку третьої групи за ставкою п`ять відсотків позивачу буде змінено систему оподаткування, що в свою чергу може зумовити застосування штрафних санкцій та призвести до зупинення діяльності товариства, розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та, у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача до вирішення спору по суті, у зв`язку з тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову наведено достатні аргументи, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в у цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення та не є вирішенням спору по суті, на що помилково покликається апелянт, і не свідчить про те, що такий спосіб забезпечення позову підміняє собою судове рішення у справі.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Колегія суддів наголошує, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що обраний спосіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 150 154, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року про забезпечення позову у справі №380/21348/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Л. Я. Гудим
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 05.02.25