Справа № 607/20034/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2025 Справа №607/20034/24 Провадження №2-а/607/78/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивача, адвокатки Нужди С. Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 13 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвокатку Нужду С. Ф. звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 13 серпня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його 07 серпня 2024 року доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що він не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до військової служби.

ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовився у зв`язку із чим відносно останнього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

13 серпня 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 відбувався розгляд протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . Оскільки позивач не був присутній під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, представником ОСОБА_1 - адвокаткою Нужда С. Ф. направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 адвокатський запит про отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності її довірителя. У відповідь на адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що за наслідками розгляду справи відносно ОСОБА_1 винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 представнику не надано та вказано, що її направлено на адресу позивача.

Однак, ОСОБА_1 копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності так і не отримав.

Сторона позивача вважає, що спірна постанова складена із порушеннями норм матеріального права та не відображає фактичних обставин справи, а у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, враховуючи наступне.

Після того як ОСОБА_1 доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 й перевірили його військово-облікові дані, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» зазначається, що громадяни зобов`язані:

-з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом ІНФОРМАЦІЯ_11, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

-надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

-проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Як вбачається із вищевказаної норми закону, проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби є окремим видом військового обов`язку, який, як і інші види, передбачені у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимагає офіційного оповіщення - повістки.

Саме ж доставлення ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 й видача направлення на проходження ВЛК, на думку позивача, не може вважатись офіційним оповіщенням в розумінні чинного законодавства.

Позивач вважає, що направлення на проходження медичного огляду ВЛК може видати лише той територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому особа перебуває на обліку. Оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , дії відповідача є неправомірними та призвели до винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відтак, враховуючи все вищенаведене, ІНФОРМАЦІЯ_1 було грубо порушено права ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення складений та постанова прийнята з чисельними порушеннями вимог закону, а тому, в даному випадку склад адміністративного правопорушення, який передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відсутній, у зв`язку із чим сторона позивача вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Частиною першою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюються інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна були дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, у відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, процесуальним законом чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Під час розгляду справи у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не був присутній, представником позивача направлено до відповідача адвокатський запит про отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що за наслідками розгляду справи відносно ОСОБА_1 винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, однак копію цієї постанови не надано та вказано, що її направлено на адресу позивача.

Водночас, позивач копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності так і не отримав. Відповідь на адвокатський запит представник ОСОБА_1 отримала 03 вересня 2024 року, що підтверджується відомостями із сайту «Укрпошта».

Враховуючи вказані обставини, адвокатка Нужда С. Ф. вважає, що саме із 03 вересня 2024 року повинен рахуватись строк для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 18 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2024 року; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 30 жовтня 2024 року, задоволено клопотання представника позивача - адвокатки Нужди С. Ф. про витребування доказів, а саме: копії постанови № 61/899 від 13 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

22 листопада 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 , про долучення запитуваної постанови № 61/899 від 13 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 26 листопада 2024 року, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості:

- щодо перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 (у разі перебування на обліку у іншому центрі комплектування та соціальної підтримки просимо зазначити у якому);

- щодо перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 на день складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- щодо перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 на день винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення від 13 червня 2024 року №61/899.

16 грудня 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано лист ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання відповіді на запитувану інформацію.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокатка Нужда С. Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснювала, що її довірителя зупинили на блокпості та доставили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження ВЛК. Такі дії відповідача представник позивача вважає неправомірними, адже ОСОБА_1 оновив дані у за стосунку «Дія». Позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де і має отримувати направлення та проходити ВЛК.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомляв, що не перешкоджає суду вирішувати спір по суті.

Отож, судом встановлено наступне.

За змістом постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) від 13 серпня 2024 року № 61/899, яку було винесено стосовно ОСОБА_1 07 серпня 2024 року, останній близько 14 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , як такий, що підлягає призову на військову службу по мобілізації.

Під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Громадянину ОСОБА_1 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, відповідно до направлення на ВЛК від 07 серпня 2024 року № 8029. Однак, ОСОБА_1 від проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовився, що зафіксовано актом відмови від проходження ВЛК від 07 серпня 2024 року.

У зв`язку з вищевказаним, ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування у газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІІ та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення правопорушення в особливий період) № 61/899 від 13 серпня 2024 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 , постановив визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накласти штраф в розмірі 17 000,00 грн.

За змістом інформації № 17638 від 05 грудня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомило суд про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 19 червня 2024 року перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день складання протоколу про адміністративне правопорушення № 60/910 від 07 серпня 2024 року та на день винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення № 61/899 від 13 серпня 2024 року, також перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отож, не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення і скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-УІІІ (далі - Закон № 389-УІІІ).

У розумінні ст. 1 Закону № 389-УІІІ, воєнним станом вважається особливий правовий режим, що вводиться в Україні або ж в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24 лютого 2022 року, оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної позивачем постанови, та продовжують існувати на час розгляду справи № 607/20034/24).

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно абзацу 11 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі - Положення про ТЦК та СП) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, або Законом «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному прослідувати до районного (міського) ТЦК для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

Суд не здобув доказів про те, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 діяли не в межах Положення про ТЦК та СП, чи порушили закон, здійснюючи заходи оповіщення та призову громадян на військову службу. ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин перебував у м. Тернополі, як повідомила представник позивача був зупинений на блокпості, та з метою уточнення військово-облікових даних прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підстав вважати, що позивач під примусом, не з власної волі прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає, адже з приводу неправомірних дій працівників відповідача чи поліцейських ОСОБА_1 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 чи органів Національної поліції.

В ході уточнення військово-облікових даних позивача, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 не було встановлено підстав, які б надавали йому можливість відстрочки від призову на військову службу, а відтак ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Прийняття відповідачем рішення про проходження чи не проходження ВЛК позивачем є в компетенції ІНФОРМАЦІЯ_1 , це дискреційні повноваження цього органу, які чітко визначені законом і не можуть залежати від бажанням чи його відсутності у призовника, військовозобов`язаного чи резервіста особи.

В силу абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (у редакції на час вчинення правопорушення), громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560). Пунктами 68-80 цього Порядку визначено процедуру проходження медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 74 Порядку № 560 (в редакції на дату та час вчинення правопорушення) передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ним не заперечується, оскільки вважає, як стверджує і його представник, що має проходити ВЛК лише після отримання повістки, а саме направлення на проходження медичного огляду ВЛК може видати лише той територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому особа перебуває на обліку - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що і слугувало підставою для складення стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, а в подальшому - винесенню спірної постанови.

Однак, така позиція сторони позивача судом спростована вище. Про необхідність пройти ВЛК ОСОБА_1 був оповіщений уповноваженою особою згідно встановленої законом процедури, оскільки підстави, які б надавали йому можливість відстрочки від призову на військову службу, на час виникнення спірних правовідносин, були відсутні. Оновлення даних у за стосунку «Дія» не є такою підставою.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає ступень придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Відповідно до п.3.1. розділу 3 Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби (п.3.8. розділу 3 Положення).

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений частиною 6 статті 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, проходять у встановленому порядку обов`язковий медичний огляд.

Отож, відмова ОСОБА_1 пройти ВЛК за рішенням відповідача була вірно кваліфікована як дії, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про ТЦК та СП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу (п.п. 12-13 Положення про ТЦК та СП).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення правопорушення в особливий період) № 61/899 від 13 серпня 2024 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, постановив визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накласти штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Спірна постанова винесена за відсутності ОСОБА_1 , про що позивач повідомляє у своєму позові, однак йому було відомо, що розгляд справи відбудеться саме 13 серпня 2024 року, про це зазначено і у змісті позову.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 13 серпня 2024 року слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.

На підставі ст.ст. 7, 9, 210-1, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 72-77, 122, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 13 серпня 2024 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; email: ІНФОРМАЦІЯ_10

Повний текст рішення суду складено 31 січня 2025 року.

Головуючий суддя О. Герчаківська