Справа № 620/8059/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8059/24 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 06.12.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік без застосування п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», п. 1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до цієї постанови;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та доплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 06.12.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік із застосуванням п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», п.1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до цієї постанови;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період за період з 29.01.2020 по 06.12.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, визначивши розміри посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.02.2025.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 10.11.2016 по 12.01.2022 перебував на військовій службі за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.01.2022 № 6 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини з 12.01.2022.

Під час перебування на військовій службі позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Також, при розрахунку при виключенні позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 відповідачем не було проведено повного розрахунку щодо виплати сум, право на які позивач набув під час перебування на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року по справі № 620/4915/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії був задоволений повністю.

17 червня 2023 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі № 620/4915/22, позивачу була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 10.11.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), в сумі 56482 гривні 86 копійок.

Оскільки виплата індексації за період з 10.11.2016 по 28.02.2018 була проведена відповідачем в порушення вимог статті 116 Кодексу законів про працю України, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 620/10192/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії був задоволений у повністю:

-визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час неповного розрахунку при звільненні, з дня звільнення 12.01.2022 по день фактичного розрахунку 17.06.2023;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.01.2022 по 17.06.2023 в сумі 11296,57 грн.

26 квітня 2024 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 620/10192/23, на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти в сумі 11127 гривень 12 копійок від Військової частини НОМЕР_1 .

26 квітня 2024 року - в день виплати належних позивачу від військової частини НОМЕР_1 сум грошового забезпечення відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані та виплачені суми.

У зв`язку із вищезазначеними обставинами за правовою допомогою позивач звернувся до адвоката.

10.05.2024 на поштову адресу відповідача був направлений адвокатський запит від 09.05.2024 № 48/гз про надання письмового повідомлення щодо виплачених ОСОБА_1 26 квітня 2024 року сум.

Разом з тим, зазначеним адвокатським запитом позивач, в особі адвоката, звернувся до відповідача із проханням такого змісту: «Прошу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», п.1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до цієї постанови, чинних на спірний період (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18), здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) перерахунок та доплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 07.12.2021, шляхом визначення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", у тому числі: щомісячних основних видів грошового забезпечення (окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію та ін.), премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової пільгової соціальної відпустки як учаснику бойових дій та ін.).».

24 травня 2024 року рекомендованим поштовим відправленням № 181 представник позивача одержала супровідний лист-відповідь від 18.05.2024 № 650/фес та запитані документи, де серед іншого відповідач надав відомість розподілу виплат банку від 26.04.2024 про перерахування грошових коштів у сумі 11127 гривень 12 копійок на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Після дослідження отриманих документів позивачу стало відомо, що виплата сум грошового забезпечення, проведених Військовою частиною НОМЕР_1 17 червня 2023 року та 24 травня 2024 року не відповідає нормам законодавства щодо виплати усіх сум, право на які позивач набув під час перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповіддю від 18.05.2024 № 650/фс відповідач підтвердив, що грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 06.12.2021 було виплачене позивачу, шляхом визначення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Разом з тим аналіз копії карток особового рахунку лейтенанта ОСОБА_1 також указує на той факт, що грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 06 грудня 2021 року, у тому числі його складові:

- щомісячні основні види грошового забезпечення (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років),

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби) та премія,

- грошова допомога для оздоровлення за 2020 - 2021 роки,

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік,

- було виплачене із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Зазначене підтверджується таким, що не заперечується відповідачем:

-у спірному періоді з 29.01.2020 по 06.12.2021 лейтенант ОСОБА_1 обіймав посаду за 18 тарифним розрядом та посадовий оклад виплачувався в розмірі 4230 гривень: 1762 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року) * 1,2,4 (тарифний коефіцієнт) = після округлення 4230,00 гривень;

- розмір окладу за військове звання виплачувався в розмірі 1130 гривень: 1762 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року) * 0,64 (тарифний коефіцієнт) = після округлення 1130,00 гривень (згідно з додатками 7, 8).

З урахуванням наявної інформації та системного аналізу положень законодавства України, позивач вважає, що відповідач протиправно:

- нарахував та виплатив щомісячне грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 06.12.2021, грошову допомогу для оздоровлення за 2020 - 2021 роки, та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без застосування п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі також «Постанова № 704»), п.1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до цієї постанови;

- не здійснив перерахунок та доплату указаних видів грошового забезпечення із застосуванням п. 4 постанови № 704, п.1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до цієї постанови: для встановлення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання не застосував показники прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року;

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з 29.01.2020, з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18, виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ. Відтак, дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачеві в заниженому розмірі грошового забезпечення за спірний період, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, є протиправними.

Відповідач протиправно нарахував та виплатив позивачу за період з 29.01.2020 по 06.12.2021 щомісячне грошове забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення без застосування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України на 01 січня відповідного року для визначення розмірів складових грошового забезпечення, та відмовив щодо перерахунку та доплати грошового забезпечення у відповідності до Постанови № 704, дійсної на період спірних правовідносин, відтак суд першої інстанції дійшов переконання що позовні вимоги цього адміністративного позову є обгрунтованими та правомірними.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не було враховано, що скасування судом п. 6 постанови № 103 не відновлює раніше встановлений порядок, визначений у Постанові № 704. Виплати позивачу були здійснені у належному розмірі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Апеляційний розгляд хдійснюється згідно приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 Постанови № 704, в первинній редакції було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постанова № 704 набрала чинності з 01.03.2018.

На момент набрання чинності Постановою № 704, 01.03.2018, пункт 4 цього нормативно-правового акту було викладено у редакції пункту 6 Постанови № 103, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, Закон України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом, є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відтак, зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Ураховуючи те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 2710-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Указані зміни, внесені Постановою №103 до п. 4 Постанови № 704, скасовані 29.01.2020 із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18.

У пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704, закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Як вже було зазначено вище, вказані норми права у своїй сукупності вказують на те, що з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704. Величина 01 січня календарного року а не 01.01.2018 застосовується з тих підстав, що за рішенням суду у справі № 826/6453/18 скасовані зміни до п. 4 постанови № 704, якими змінено величину 01 січня календарного року на 01.01.2018.

Оскільки з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачеві в заниженому розмірі грошового забезпечення за спірний період, є протиправними.

Як вбачається з копій карток особового рахунку лейтенанта ОСОБА_1 та не заперечується відповідачем у відповіді від 18.05.2024 № 650/фес, розмір посадового окладу та окладу за військове звання а відтак і щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, одноразові види грошового забезпечення були розраховані, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року в розмірі 1762 гривні та визначені, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 Постанови № 704 (згідно з додатками 5, 7, 8):

-у спірному періоді з 29.01.2020 по 06.12.2021 лейтенант ОСОБА_1 обіймав посаду за 18 тарифним розрядом та посадовий оклад виплачувався в розмірі 4230 гривень: 1762 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року) * 1,2,4 (тарифний коефіцієнт) = після округлення 4230,00 гривень;

- розмір окладу за військове звання виплачувався в розмірі 1130 гривень: 1762 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року) * 0,64 (тарифний коефіцієнт) = після округлення 1130,00 гривень (згідно з додатками 7, 8).

Постановою № 704 та Порядком № 260 встановлено, що щомісячні додаткові види грошового забезпечення розраховуються у відсотках посадового окладу.

З наведеного слідує, що відповідач протиправно нарахував та виплатив позивачу за період з 29.01.2020 по 06.12.2021 щомісячне грошове забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення без застосування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України на 01 січня відповідного року для визначення розмірів складових грошового забезпечення, та відмовив щодо перерахунку та доплати грошового забезпечення у відповідності до Постанови № 704, дійсної на період спірних правовідносин, відтак, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період за період з 29.01.2020 по 06.12.2021, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, визначивши розміри посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

У цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

Я.М. Василенко