Справа № 276/228/25
Суддя: СЕМЕНЮК А. С.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/228/25
Провадження по справі 2-аз/276/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року с-ще Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Семенюк А.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 року заявник звернувся до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з названим позовом та заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо відкриття виконавчого провадження згідно постанови №28 від 28.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення до моменту набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

В заяві зазначено, що якщо відповідачем буде надіслано оскаржувану постанову до органів виконавчої служби, то розмір штрафу обраховуватиметься в подвійному розмірі, ще до прийняття судом рішення по справі. В разі задоволення позовних вимог провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП буде закрито. А в разі відмови у задоволення позову, позивач буде змушений сплатити штраф у розмірі 17 000,00 грн., а не в розмірі 34 000,00 грн. в разі направлення оскаржуваної постанови відповідачем до виконавчої служби, до набрання рішенням суду законної сили. Таким чином вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист його прав, за захистом яких звернувся до суду, а тому наявні підстави для забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням приписів ч.1 ст.154 та ч.4 ст.229 КАС України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено, в тому числі, шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п.5 ч.3 ст.151 КАС України).

Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій передбачені статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». У вказаній статті не передбачено можливість зупинити вчинення виконавчих дій у разі оскарження в судовому порядку постанов про накладення штрафів.

У Законі України «Про виконавче провадження» взагалі відсутні норми, які б передбачали можливість зупинення вчинення виконавчих дій чи зупинення виконавчого провадження у випадку оскарження в судовому порядку, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року в справі № 580/1381/19 колегія суддів Верховного Суду вважала обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність оскаржуваних постанов суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача такими постановами, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Також Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 року у справі № 640/15534/22 вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заявником не надано належних та допустимих доказів оскарження постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, і такі не є предметом оскарження (чи дії державного виконавця по примусовому виконанню).

Суд зазначає, що з аналізу змісту норм діючого законодавства вбачається, що останні містять вимоги стосовно обов`язку особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, навести обґрунтування необхідності застосування такого заходу й зазначити усі необхідні відомості для цього з поданням відповідних доказів, з яких би суд мав змогу достовірно встановити доцільність реалізації вказаного процесуального повноваження.

При цьому, суд вважає, що заявником/представником не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Заявник посилається виключно на можливі негативні для нього наслідки у випадку примусового виконання постанови про накладення штрафу у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, доказів звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання, відкриття виконавчого провадження, вчинення виконавцем дій, спрямованих на виконання оскаржуваної постанови, заявником не надано. Таким чином, заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях, які не підтвердженні належними доказами.

Більше того, зі змісту поданої до суду заяви про забезпечення позову вбачається наведення заявником обґрунтувань щодо необхідності застосування таких заходів тим, що в разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог про її скасування позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути власне майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення в разі примусового виконання цієї постанови.

Водночас, суд зазначає, що оцінка правомірності постанови та в цілому відповідність останньої нормам діючого законодавства надається судом під час розгляду справи, а не в рамках розгляду заяви про забезпечення позову.

Таким чином, при позитивному вирішенні заяви про забезпечення позову судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З урахуванням вищевикладеного та з огляду на обставини того, що матеріали заяви не містять належних доказів та обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, факт відсутності очевидної протиправності оскаржуваної постанови, а також виходячи із завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені вказаної заяви та відповідно у забезпеченні цього позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150-154, 229, 294 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: А.С. Семенюк