Справа № 753/18928/24
Суддя: Сирбул О. Ф.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/99/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О. Ф.

при секретарі - Кушнір А. А.

озглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,

установив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області(далі по тексту - відповідач), про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.09.2024 на ділянці автодороги М-06 (Київ-Чоп) 456 км, проїхав населений пункт та відразу за поворотом його зупинили працівники поліції, один з яких тримав прилад TruCam. Після зупинки інспектором патрульної поліції Поліщуком Д. М. повідомлено, що напарником здійснювався замір швидкості руху приладом ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652 та зафіксовано швидкість руху 79 км/год, що перевищує встановлене обмеження в населеному пункті на 29 км/год, таким чином було порушено п. 12.4 ПДР України та скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектром патрульної поліції Поліщуком Д. М. винесено постанову від 18.09.2024 серії ББА № 134006 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Позивач вказує, що існують обставини, що вказують на неправомірність винесення постанови, а саме: приладом вимірювання швидкості руху автомобіля ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652 не зафіксовано номерний знак, який би вказував на перевищення швидкості саме автомобілем позивача; вимірювання швидкості ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652 у ручному режимі створює ризик збільшення похибки у набагато більше кілометрів, а ніж перебачено інструкцією (2 км/год).

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати протиправними дії до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора взводу 1, роти 3, батальйону 3 старшого лейтенанта поліції Поліщука Богдана Михайловича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 134006 від 18.09.2024, якою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Ухвалою суду від 13.11.2024 позовуну заяву залишено без руху.

Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунув вказані недоліки.

Ухвалою суду від 09.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.12.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з відповідними письмовими доказами, в якому повністю заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 04.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 162 КАС України.

У судове засідання 04.02.2025 позивач не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином.

У судове засідання 04.02.2025 відповідач не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, у якому просили проводити розгляд справи без участі сторони відповідача та відмовити у задоволенні поозву.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що інспектром патрульної поліції Поліщуком Д. М. винесено постанову від 18.09.2024 серії ББА № 134006 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 18.09.2024 близько 10:05 на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 496 км. с. Новий Милятин керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження руху більш як на 20 км/год, рухався зі швидкістю 79 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом ТruCam LTI 20/20 номер ТС 000652.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У населеному пункті забороняється рух із швидкістю, що перевищує 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Згідно частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Враховуючи зазначені в наведених вище нормах вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає, що спірна постанова відповідає вказаним вимогам, крім того, в постанові зазначено, що відео фіксація була здійснена на TruCam LTI 20-20 номер ТС 000652.

Можливість використання виробу TruCам LTI 20-20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 18.09.2024 № 04/04/02/-15478/ВН виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES визначений п. 5.2 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015. У вказаному висновку перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено виріб з серійним номером ТС 000652.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01.29272 виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCам LTI 20-20 виробництва Laser Technology Inc. США за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, свідоцтво чинне до 01 листопада 2024 року.

Станом на день вчинення адміністративного правопорушення, а саме 18.09.2024, дане свідоцтво було чинним.

Отже, суд дійшов висновку, що свідоцтво про повірку № 22-01.29272від 01.11.2023 є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 18.09.2024, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20-20 з серійним номером ТС 000652 є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи фотознімки та відеофіксацію з приладу TruCam LTI 20-20 ТС 000652, які знаходилися на DVD носії, суд встановив, що відповідач 18.09.2024 на автодорозі М06 496+500М керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год, перевищив максимальне обмеження на 29 км, швидкість вимірювалася приладом TruCam ТС 000652.

За вказане правопорушення що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів сторони позивача про порушення інспектором поліції ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху автомобілю тримаючи прилад TruCam в руках та відсутність знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд вважає помилковими твердження позивача про те, що відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

Викладене підтверджує, що лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу TruCam ТС 000652 містить інформацію про обставини події.

Отже суд приходить до висновку, що інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху т.з. лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 тримаючи його у руках, та без встановлення інформаційного знаку, і це не суперечать ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки, не розповсюджуються на спірні відносини.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є доведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України, а також обставин та наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, дає підстави суду для висновку, що позовна вимога про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягає задоволенню, оскільки при складанні постанови, суб`єкт владних повноважень діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: