Справа № 520/23786/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 р. Справа №520/23786/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат, Ус Віталій Віталійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд, з урахуванням заяви від 03.09.2024:

1. Скасувати наказ Головного управління національної поліції в Харківській області №752 Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського полку поліції особливого призначення Головного управління національної поліції в Харківській області ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України в Харківській області.

2. Скасувати наказ Головного управління національної поліції в Харківській області від 08.08.2024 року № 360_о/с в частині реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції ОСОБА_1 .

3. Поновити на службі ОСОБА_1 капітана поліції роти № 1 батальйону № 2 Полку поліції особливого призначення Головного управління національної поліції в Харківській області з дня його звільнення.

4. Стягнути з Головного управління національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.08.2024 року по день поновлення його на службі.

5. Визнати протиправними дії Головного управління національної поліції в Харківській області щодо складання наказів № 752 від 02.08.2024 року та від 08.08.2024 року № 360_о/с.

6. Визнати дії Головного управління національної поліції в Харківській області щодо переміщень ОСОБА_1 від 14.12.2023 року, від 10.04.2024 року, від 18.06.2024 року та направлення у відрядження від 24.06.2024 року цькуванням.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою наказів та дій, що оскаржуються слугували матеріали службового розслідування, за результатами якого начальником ГУ НП в Харківській області 02.08.2024 був затверджений висновок службового розслідування, а в подальшому прийнятий наказ ГУ НП в Харківській області від 02.08.2024 № 752, яким до старшого інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку застосовано дисциплінарне стягнення наказом від 08.08.2024 року № 360_о/с в частині реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції ОСОБА_1 . Окреслене на думку позивача з боку відповідача зроблено з порушенням законодавства та відсутність підстав для винесення окреслених наказів, оскільки позивач має батьків з інвалідністю, а відповідач зухвало ігнорує це та зазначає, що не було доведено факту, що позивач здійснює постійний догляд за батьками.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у відпустці.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 11.10.2024 від представника відповідача - ГУ НП в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, відповідності дій та прийнятих наказів вимогам законодавства.

З боку представника позивача до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 16.10.2024 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій підтримано правову позицію в повному обсязі та в якому представник позивача наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2024 ГУ НП в Харківській області було видано наказ № 1513 про призначення відносно ОСОБА_1 службового розслідування щодо невиконання наказу ГУ НП в Харківській області від 02.07.2024 № 56 о/с дск «Про продовження та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командира ОТУ «Луганськ» ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Створено Дисциплінарну комісію у складі 5 осіб, а саме: голови комісії - начальника ВТСП ППОП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції Ільченка П.О., членів: старшого інспектора ВКЗ ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції Куштима І.М., старшого інспектора ВКЗ ППОП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Луценка Є.М., інспектора штабу ППОП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Сахарова С.П., старшого інспектора ВСР УГІ ГУ НП в Харківській області майора поліції Вдовенка А.С..

ГУ НП в Харківській області 23.07.2024 видано наказ № 1623 про продовження строку проведення службового розслідування призначеного наказом ГУ НП в Харківській області від 09.07.2024 № 1513.

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 02.08.2024 (надалі за текстом - Висновок).

В ході службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що на виконання вимог, Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами), наказу МВС України від 02.08.2027 № 672 «Про затвердження Інструкції про службове відрядження поліцейських у межах України» на виконання вказівок Генерального штабу Збройних Сил України від 19.04.2024 № 5008 та бойового розпорядження оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 313/1908/1809 т. ОКП від 19.04.2024, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань у складі Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на підставі шифротелеграми Національної поліції України від 24.04.2024 № 37 о/с дск та на виконання наказу ГУНП в Харківській області від 24.06.2024 № 51 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старший інспектор роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 повинен був убути у відрядження з 25.06.2024 по 02.07.2024.

У зв`язку зі хворобою (довідка від 24.06.2024 № 363 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України) капітан поліції ОСОБА_1 у відрядження не поїхав.

Старший інспектор роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 04.07.2024 перебував на службі та йому командиром батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_2 (який є його прямим командиром) шляхом зачитування, з застосуванням відео фіксації, на виконання вимог Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), наказу МВС України від 02.08.2027 № 672 «Про затвердження Інструкції про службове відрядження поліцейських у межах України» на виконання вказівок Генерального штабу Збройних Сил України від 19.04.2024 № 5008 та бойового розпорядження оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 313/1908/1809 т. ОКП від 19.04.2024, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань у складі Департаменту поліції особливого призначення Об`єднаної штурмової бригади Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на підставі шифротелеграми Національної поліції України від 24.04.2024 № 37 о/с дск було ознайомлено з наказом ГУ НП в Харківській області від 02.07.2024 № 56 o/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно з рапортом командира батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 , 04.07.2024 після доведення наказу ГУ НП в Харківській області від 02.07.2024 № 56 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », капітан поліції ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ, мотивуючи своє рішення тим, що він здійснює нагляд за батьками, які є пенсіонерами інвалідами.

Факт ознайомлення з наказом ГУ НП в Харківській області від 02.07.2024 № 56 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітана поліції ОСОБА_1 та відмову його виконувати з власних причин підтверджується поясненнями командира батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_2 , заступника командира роти № 2 батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 та командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області.

Відповідно до доручення від 13.07.2024 № 347 «Про видачу відеозаписів з портативного відео реєстраторів інв. 101487599 та інв. № 302263 ППОП ГУНП в Харківській області» було отримано відеозаписи від 04.07.2024 з портативного відеореєстратору інв. № 302263.

Аналізом відеозапису № DSJX300186_ZMO186 було встановлено, що запис відео відбувався 04.07.2024 в 15.52.

Крім того з відеозапису встановлено, що: - на початку відео підполковник поліції ОСОБА_2 вказує дату та час ознайомлення і представляється; - з 00 хв. 20 с. до 03 хв. 09 с. зачитується наказ ГУ НП в Харківській області від 02.07.2024 № 56 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; - 03 хв. 10 с. підполковник поліції ОСОБА_2 задає питання капітану поліції ОСОБА_1 : чи готові Ви відрядитися у Донецьку область? - 03 хв. 17 с. ОСОБА_1 відповідає, що на теперішній час не має можливості виїхати у відрядження так як він має батьків з ІІ та ІІІ інвалідності (в руках тримає копії документів), на закінчується.

Аналізом відеозапису № DSJX300186_ZMO186 частини другої, яке є продовженням відеозапису було встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 зазначає не можливість відбуття у відрядження.

Підполковник поліції ОСОБА_2 задає уточнююче питання відносно виконання наказу ОСОБА_1 , на що останній повторно відповідає про не виконання наказу на теперішній час та вказує причини не виконання.

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що наказом ГУ НП в Харківській області від 18.06.2024 № 262 о/с капітана поліції ОСОБА_1 було переміщено згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» на посаду старшого інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення ГУ НП в Харківській області.

У відповідності до акту від 18.06.2024 затвердженого начальником ІТТ № 2 ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 , т.в.о. інспектора з дотримання прав людини ізолятора тимчасового тримання № 2 ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 відмовився від письмового ознайомлення з наказом ГУ НП в Харківській області від 18.06.2024 № 262 o/c.

Старший інспектор роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що 08.07.2024 року командиром батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_2 довів йому наказ ГУ НП в Харківській області від 08.07.2024 № 57 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зі слів капітана поліції ОСОБА_1 він не може виконати вказаний наказ, про що доповів при ознайомлені.

Також останній у своєму пояснені зазначив, що при ознайомлені з наказом йому будо поставлено запитання чи буде він виконувати даний наказ, на що ОСОБА_1 пояснив що не відмовляється від виконання даного наказу але він не може залишити батьків, які мають інвалідність.

Також капітан поліції ОСОБА_1 в ході опитування, пояснив що 08.07.2024 у відрядження не поїхав. Факт не виїзду 08.07.2024 старшим інспектор роти № 2 батальйону № 1 ППОП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 у відрядженні відповідно до наказу ГУ НП в Харківській області від 08.07.2024 № 57 о/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підтверджується також поясненнями лейтенанта поліції ОСОБА_6 , до якого на видачу зброї, боєприпасів та спеціальних засобів особистого захисту капітан поліції ОСОБА_1 не звертався.

Черговий чергової частини засвідчив факт відсутності ОСОБА_1 на інструктажі та залишення місця розташування полку капітаном поліції ОСОБА_1 вже після виїзду до відрядження.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 23.07.2024 № 1623 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП в Харківській області від 09.07.2024 № 1513» було продовжено строки проведення службового розслідування.

В ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 було надано клопотання, яке було розглянуто. В ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 не було надано відповідних документів щодо зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Отже, наведені заявником причини невиконання наказу керівника ГУ НП в Харківській області у вигляді батьків, які мають інвалідність 2 та 3 групи, без надання вищевказаних підтверджуючих документів, в умовах дії воєнного стану, не можуть бути кваліфіковані у якості виправдання вчинення дисциплінарного проступку.

У зв`язку з невиконанням наказу ГУ НП в Харківській області від 08.07.2024 № 57 o/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшим інспектор роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_1 , 08.07.2024 було сформовано резервний список поліцейських ППОП ГУ НП в Харківській області для виїзду у відрядження.

У тексті Висновку діяння/вчинок заявника за подією не виконання наказу керівника ГУ НП в Харківській області було кваліфіковано Дисциплінарною комісією у якості вчинення дисциплінарного проступку: порушення Присяги поліцейського, передбачену ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» в частині не гідного несення високого звання поліцейського та не виконання своїх службових обов`язків; частини 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання наказу керівника; пункту 1, 4 частини 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині не виконання Присяги, невиконання наказу керівника; пунктів 1, 2 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України.

Висновок містить пропозицію Дисциплінарної комісії з приводу застосування до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Висновок 02.08.2024 був затверджений начальником ГУ НП в Харківській області.

Начальником ГУ НП в Харківській області 02.08.2024 було видано наказ № 752, яким до старшого інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 з відображених у Висновку мотивів було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

ГУ НП в Харківській області 08.08.2024 було видано наказ № 360 о/с, яким на реалізацію наказу ГУ НП в Харківській області від 02.08.2024 № 752 заявника було звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі за текстом - Закон № 580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 23.12.1993 № 3781-XII «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Національна поліція є правоохоронним органом.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII).

За приписами ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

За правилами ч. 7 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

На підставі ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Згідно з ч. 9 ст. 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 65 Закону № 580-VIII, у разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (ст. 60 Закону № 580-VIII).

З метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.12.2016 №1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (надалі за текстом - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (надалі за текстом - Перелік).

Відповідно до роз. ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

За приписами п. 2 роз. ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Крім того п. 3 роз. ІІІ Порядку № 1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (надалі за текстом - Перелік).

Відповідно до п. 4 роз. ІІІ Порядку № 1235, у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012 № 650 затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України (надалі за текстом - Інструкція №650), вимоги якої поширюються на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.

Згідно з Інструкцією №650 рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа. Доповідна записка - це документ, адресований керівникові установи, яким останній інформується про невідомий йому факт, подію тощо, з обов`язковим внесенням пропозицій. Подання - документ, що містить пропозиції про призначення, переміщення або заохочення особового складу, а також рекомендації щодо визначених дій і заходів з питань діяльності установ.

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Позивач зазначає, що наказ ГУ НП в Харківській області від 08.07.2024 № 57 o/с дск «Про відкликання та відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області в оперативне підпорядкування командування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийнятий без його згоди на таке переміщення по службі, без наявності правових підстав та без обґрунтування причин переведення.

Суд звертає увагу, що наведені вище положення статті 65 Закону № 580-VIII у редакції Закону України від 15.03.2022 № 2123-IX, які вступили в силу з 01.05.2022, та діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ та/або інших держав проти України та 60 днів після цього. Такі зміни стосуються, зокрема, переведення поліцейських.

З урахуванням внесених змін до ч. 8 та ч. 9 ст. 65 Закону, переведення поліцейського може здійснюватися, в тому числі, за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

При цьому, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

За таких обставин, поліцейський може бути переведений на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, саме туди, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу, зокрема, на період введення в Україні воєнного стану та 60 днів після цього.

При цьому, спеціальне звання поліції, яке має позивач капітан поліції, за результатами переведення не зазнало змін, тобто позивач переведений на рівнозначну посаду у розумінні ч. 2 ст. 65 Закону №580-VIII.

Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (ч. 2 ст. 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Відповідно до ст. 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Водночас ч. 1 ст. 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Однак відсутність у Законі №580-VIII та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

За приписами абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Зазначена редакція вказаної норми, у новій редакції, містить прислівник «там», що на думку суду свідчить про нормативне регулювання місцевості (в тому числі і іншої), у якій поліцейський зобов`язаний проходити службу в умовах, передбачених цією нормою.

Зі змісту цієї норми також вбачається, що визначення місця служби, не ставиться у залежність від згоди поліцейського, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Відтак, згода поліцейського не вимагається.

Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX ч. 2 ст. 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах.

Так само чинне на час спірних правовідносин законодавство не передбачає можливості врахування відсутності дисциплінарних стягнень, особистих, ділових якостей та складу сім`ї поліцейського при вирішенні питання щодо місця служби поліцейського.

Так, законодавство не передбачає порядку та критеріїв для прийняття зазначених рішень щодо певних осіб, відтак відсутні підстави дійти висновку про наявність порушень законодавства при прийнятті таких рішень.

При цьому питання ефективності державного управління, доцільності управлінських рішень перебувають поза межами критеріїв правомірності дій суб`єкта владних повноважень, які перевіряє суд.

З приводу посилань на наявність батьків з 2 та 3 групами інвалідності, яким необхіден постійний догляд суд зазначає наступне.

Визначення терміну медичний висновок наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я від 18.09.2020 за № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У пункті 3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 за № 705, термін медичний висновок вжито у значенні висновку у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.

У пункті 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 за № 337, термін медичний висновок визначено як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Отже, медичний висновок - це документ, який містить відомості про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 за № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення № 1317 комісія (МСЕК) проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акту огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акту огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акту огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

З наведеного убачається, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Щодо повноважень ЛЛК і медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку про необхідність здійснення постійного догляду, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 за № 337 Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (Офіційний вісник України, 2019, № 34, ст. 1217), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або територіального органу Пенсійного фонду України, суду чи прокуратури.

Згідно з пунктом 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

- потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

- потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

- ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

- причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

- медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття постійного догляду, який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

Поняття сторонній догляд не є тотожним поняттю постійний догляд, адже перше вказує на те, ким надається догляд, а друге - коли надається такий догляд. Водночас, постійний догляд - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження - постійно.

Разом з цим, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 за № 189 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 за № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 за № 337 Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 за № 407 Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Згідно з пунктами 3, 4 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 за № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 за №407 Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о Медична карта амбулаторного хворого №__, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 за № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Також повноваження ЛЛК визначені в Наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 за № 667 Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання. Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 за № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).

Крім того, Міністерством охорони здоров`я України листом до Міністерства оборони України було доведено роз`яснення про форми документів, які підтверджують потребу у постійному сторонньому догляді, яке в подальшому за резолюцією заступника Міністра оборони України від 23.11.2023 № 162/уд для врахування в роботі доведено до структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та інших органів військового управління.

Так, у зазначеному листі повідомляється, що потребу хворого у постійному сторонньому догляді визначають МСЕК та ЛКК, МСЕК вказують про потребу в сторонньому догляді особам з Інвалідністю 1 А, Б групи у Довідці до акта огляду МСЕК (форма 157-1/0, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 30.07.2012 № 577),

Усім решта потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікуючі лікарі та ЛКК, що підтверджують відповідними висновками:

Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о);

Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-2/о), затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України 09.03.2021 № 407;

Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за формою затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667.

Таким чином суд зазначає, що посилання позивача повинні бути документально підтверджені в контексті наведених норм законодавства.

Крім того суд зазначає, що посилання позивача на зміст ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в контексті що позивач не підлягає призову на військову службу суд зазначає, що в ході розгляду справи судом не встановлено здійснення процедури призову.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що переведення позивача для подальшого проходження служби у спірних правовідносинах відбулось на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством в умовах воєнного стану, який є особливим періодом, тому оскаржувані накази в частині щодо позивача є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки доказів протиправності оскаржуваних наказів позивачем суду не надано, а судом в ході розгляду справи їх наявність не встановлена.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат на виконання ст. 139 КАС України, не проводиться.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06.02.2025.

Суддя Супрун Ю.О.