Справа № 199/10374/24
Суддя: ЯКИМЕНКО Л. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(2-а/199/43/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Попружко Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 27.11.2024 року інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в м.Києві старшим лейтенантом поліції Дивничем Олександром Володимировичем складено постанову серії ЕНА №3558008 про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн..

Відповідно до оскаржуваної постанови він 27.11.2024 о 13 год. 43 хв. в м.Києві по вул.Є.Коновальця, керував транспортним засобом марки «Tesla Model S», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого на зовнішні світлові прилади нанесено плівку чорного кольору, яка зменшує світло пропускання та прозорість зовнішніх приладів, чим порушив вимоги п.31.4.3 ПДР України.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною, оскільки, він не вчиняв вказаного правопорушення, не погоджується із пред`явленням такого, однак, інспектор поліції, не вислухавши його, не відібравши в нього пояснень та не роз`яснивши права передбачені ст.268 КУпАП та строки оскарження за ст.289 КУпАП, виніс оскаржувану постанову.

Інспектор поліції не з`ясував, чи винен ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, не врахував ряд інших обставин, які мають суттєве значення при розгляді справи про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. В оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА №3558008 від 27.11.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Нестерович А.С. надала до суду відзив, у якому зазначила, що позов є необґрунтованим, вказувала на правомірність дій інспектора та постанови, та відповідність нормам законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.11.2024 року інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в м.Києві старшим лейтенантом поліції Дивничем Олександром Володимировичем складено постанову серії ЕНА №3558008 про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн..

У постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 27.11.2024 о 13 год. 43 хв. в м.Києві по вул.Є.Коновальця, керував транспортним засобом марки «Tesla Model S», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого на зовнішні світлові прилади нанесено плівку чорного кольору, яка зменшує світло пропускання та прозорість зовнішніх приладів, чим порушив вимоги п.31.4.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на Відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 по справі №524/5536/17 від 17.07.2019 по справі №295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі №524/9716/16-а.

Жодних доказів на підтвердження обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП (Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -), відповідачем суду не надано, а суд відповідно до ст.77 КАС України позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили факт порушення позивачем пунктів ПДР України, та дотримання усіх вимог при складанні оскаржуваної постанови, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог зазначених вище вимог ПДР відповідачем до суду першої інстанції не було подано відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів з камер на яких зафіксовано факт вчинення позивачем відповідного правопорушення. Більше того, в оскаржуваній Постанові не зазначено, які докази правопорушення до неї додаються.

Відтак, фіксування вчиненого позивачем порушення здійснено лише Постановою, яка не може розглядатися як доказ вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17, 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці (частина друга цієї статті).

Крім того, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73-74 КАС не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані висновки наведені Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №344/4629/16-а.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

За приписами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши спірні правовідносини у судовому засіданні, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3558008 від 27.11.2024 року, винесена інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в м.Києві старшим лейтенантом поліції Дивничем Олександром Володимировичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю, через недоведеність скоєння позивачем адміністративного правопорушення та винність даної особи, оскільки належних доказів відповідачем на підтвердження вини позивача, та дотримання усіх вимог при складанні оскаржуваної постанови до суду не надано.

Враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 гривень на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 242, 243-244, 263, 286 КАС України, суд, ст.ст. 9, 122, 251, 247, 258, 280 КУпАП України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3558008 від 27.11.2024 року, винесена інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону УПП в м.Києві старшим лейтенантом поліції Дивничем Олександром Володимировичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко