Справа № 160/27191/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо нездійснення розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРВЕТ» від 23.05.2024 року вих. №23/05 -Т (вх. ДМР від 23.05.2024 року №36/998) про погодження Проекту землеустрою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРВЕТ» щодо відведення земельної ділянки по вул. Олександра Оцупа, 1 С по фактичному розміщенню цеху розливу та пакування мінеральної води, кадастровий номер № :09:524:0151. Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРВЕТ» вих. №23/05 -Т від 23.05.2024 року (вх. ДМР № 36/998 від 23.05.2024 року) про погодження Проекту землеустрою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРВЕТ» щодо відведення земельної ділянки по вул. Олександра Оцупа, 1 С по фактичному розміщенню цеху розливу та пакування мінеральної води, кадастровий номер № :09:524:0151 та прийняти рішення, згідно вимог законодавства. Стягнуто з відповідача судові витрати з оплати судового збору.

31 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Заява обґрунтована необхідністю розподілу судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. До заяви додано докази на підтвердження таких витрат, а також докази її направлення відповідачу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року призначено заяву Карповича Євгена Євгеновича про ухвалення додаткового рішення у справі №160/27191/24 до розгляду в порядку письмового провадження.

20 січня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення проти заяви позивача, яке надійшло від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що у п. п. 1.2.1 договору про надання юридичних послуг від 18.06.2021 № 45/2021 йдеться про те, що завдання замовника визначаються шляхом укладання між сторонами договору на надання юридичних послуг, проте жодної мови не йдеться саме про представлення інтересів замовника саме у справі № 160/27191/24. В описі робіт зазначено, що адвокат ознайомлювався з матеріалами справи, однак варто зауважити, що всі документи, наявні в матеріалах справи є в підсистемі "Електронний Суд", подаються позивачем через підсистему "Електронний Суд" та ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду протягом 40 хвилин дали змогу значно збільшити суму витрат. Звертає увагу суду що, до заяви про ухвалення додаткового рішення актів приймання - передачі роботи не надано, є тільки роздруківка, підписана директором ТОВ "Юристи без проблем". розмір гонорару адвокату з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом не відповідає принципам співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а тому сума судових витрат на правову допомогу є завищеною та необґрунтованою. Окрім цього, у разі задоволення клопотання про стягнення судових витрат ці кошти будуть відшкодовуватись з бюджету територіальної громади міста Дніпра, які необхідно виділяти з бюджету міста. Також наводить приклади судової практики.

22 січня 2025 року від представника заявника повторно надішли додатки до заяви.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності такого клопотання чи будь-яких заперечень іншої сторони у справі.

Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.

Також суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

1) Угода на надання юридичних послуг від 18.06.2021 року №45/2021 (далі Договір);

2) розрахунок витраченого адвокатом часу;

3) рахунки на оплату;

4) платіжні інструкції.

Договором погоджено надання позивачу професійної правничої допомоги згідно договору або направленого рахунку. Направлення рахунку є доказом прийняття замовлення, а оплата рахунку є доказом погодження позивачем вартості послуг.

Згідно розрахунку витраченого часу надано наступні послуги:

1) підготовка та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення 0,6 год, 803 грн;

2) ознайомлення з матеріалами справи 0,4 год, 986 грн;

3) підготовка та подання відповіді на відзив 4 год, 1973 грн;

4) підготовка та подання позову 4 год, 2783 грн.

Всього: 9 год, 6365,00 грн.

Платіжні інструкції підтверджують здійснення оплати. В рахунках в наявності посилання на номер справи.

Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Щодо критеріїв згідно ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України суд, зважаючи на вищевказаний правовий висновок Верховного Суду, зазначає, що відповідач не навів жодних змістовних заперечень проти заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу, обмежившись формальним цитуванням норм права та правових позицій. В т.ч. відсутні як контррозрахунки щодо ринковості заявлених сум, так і відповідні докази.

Отже, суд переходить до застосування критеріїв згідно ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розмір заявлених витрат є частково обґрунтованим та частково пропорційним до предмета спору, при цьому доводів значення справи для сторони або публічного інтересу позивачем не наведено, в т.ч. відсутні обґрунтування можливості, наприклад, припинення господарської діяльності позивача в залежності від результатів судового розгляду та ін.

Обставини згідно п. 3, 4 ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлені.

Також в цій справі адвокатом подано позов та відповідь на відзив, заява про ухвалення додаткового рішення, ознайомлення з матеріалами справи. Суд, з`ясовуючи обґрунтованість заявлених витрат, зазначає, що спірні правовідносини є поширеними, за змістом такі відносини не були суттєво складними, в наявності стале нормативно-правове регулювання таких правовідносин, а також судова практика, про що свідчить виклад позовної заяви.

Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 6365,00 грн до 2000,00 грн за критеріями обґрунтованості та пропорційності.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, додаткове рішення ухвалено в перший робочий день судді

Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРВЕТ» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/27191/24 задовольнити частково.

Ухвалити у справі №160/27191/24 додаткове рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРВЕТ» (49051, м. Дніпро, вул. Олександра Оцупа, буд. 1с, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень (дві тисячі гривень 00 копійок).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко