Справа № 361/6905/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/6905/24 Суддя (судді) першої інстанції: Радзівіл А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП Київській області ДПП Борис Сергій Леонідович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

16 липня 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП Київській області ДПП Борис Сергій Леонідович, у якому просив постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 078914 від 09.07.2024 року, винесену суб`єктом владних повноважень - старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП у Київській області ДПП майором поліції Борисом Сергієм Леонідовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 127-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн. - скасувати, справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про притягнення його до відповідальності за ст. 127-3 КУпАП є незаконною та необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не є посадовою особою, а тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2024 позов задоволено:

Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 078914 від 09.07.2024, винесену суб`єктом владних повноважень - старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП у Київській області ДПП майором поліції Борисом Сергієм Леонідовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 127-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн.

Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно постанови серії БАД № 078914 від 09.07.2024 року на підставі ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 127-3 КУпАП.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність спірного рішення належним та достатніми доказами.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм КУпАП.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 відкрито апеляційне провадження, продовжено термін розгляду справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, після надходження справи з суду першої інстанції, призначено справу до слухання на 05.02.2025 об 11.50.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч.2 ст.213 КАС України неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

09.07.2024 старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП у Київській області ДПП майором поліції Борисом Сергієм Леонідовичем було винесено постанову серія БАД № 078914 від 09.07.2024 відносно ОСОБА_1 , згідно якої: ?09.07.2024 об 11 год. 50 хв. Київська обл., Броварський р-н с. Перемога по вул. Лісова гр. ОСОБА_1 будучи посадовою особою, а саме інструктором практичного керування автошколи ?Респект АВТО? здійснював підготовку гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ТЗ ?CHEVROLET? д/н НОМЕР_1 , який був не укомплектованим розпізнавальними знаками ?Навчальний транспортний засіб?, чим порушив п. 1.5 ПДР України, п. 16 Міністерства інфраструктури України постанова 710 Міністерства розвитку громадян та інфраструктури України № 396, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 127-3 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.?

Разом з тим, згідно атестату спеціаліста серії НОМЕР_3 від 24.07.2020 року, ОСОБА_1 є спеціалістом, напрямок підготовки водіїв: ?Практ Кер категорії ?В?.

Відповідно до листа №16/09/2024 від 16.09.2024 року ПП ?Респект Авто?, ОСОБА_1 станом на 09.07.2024 р. не являється посадовою особою ПП ?Респект Авто?.

Отже, зазначені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не можуть бути спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 127-3 КУпАП відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме:

здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів;

допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв;

проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами,

- тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 24.8 ПДР України транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Відповідно до п. 30.3 к ПДР України «Навчальний транспортний засіб» - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори й каймою червоного кольору, в який вписано літеру «Н» чорного кольору (сторона - не менше 200 мм, ширина кайми - 1/10 цієї сторони). Знак розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водіння.

Також, відповідно до п.16 «Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки», які затверджено Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року № 710 (у редакції наказу Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статті 127-3 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Висновки суду.

Так, зі змісту ст. 127-3 КпАП вбачається відповідальність за порушення встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів саме посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями.

Позивачем було наголошено, що він є не є посадовою особою у розумінні ст. 127-3 КпАП.

Відповідно до юридичної енциклопедії (том 4) посадова особа - це керівники і заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, а посада - первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, підприємства, установи чи організації з відповідними службовими повноваженнями та обов`язками. Посада обумовлює коло функціональної діяльності та службовий статус.

Так, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Суд першої інстанції звернув увагу, що процедура підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів акредитованими у встановленому законодавством порядку закладами (у тому числі філіями чи відокремленими підрозділами юридичних осіб), які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначена ?Порядком підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів?, який затверджений постановою КМУ № 487 від 20.05.2009.

Згідно п. 3 Порядку, теоретична і практична підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, що експлуатуються на вулично-дорожній мережі загального користування, проводяться закладом, що закріплений за територіальним сервісним центром МВС за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 18 Порядку, для теоретичної та практичної підготовки залучаються атестовані в установленому законодавством порядку спеціалісти.

Відповідно до Атестату серії НОМЕР_2 від 24.07.2020, ОСОБА_1 , являється спеціалістом з підготовки водіїв.

У даному випадку відповідач мав перевірити (з`ясувати), чи дійсно ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення ст. 127-3 КУпАП шляхом збирання відповідних доказів, зокрема витребування з автошколи ?Респект АВТО? відповідної інформації, однак відповідачем цього зроблено не було.

Отже, при постановленні спірної постанови відповідачем не було з`ясовано чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, що передбачено ст. 280 КпАП України.

Відповідно до листа №16/09/2024 від 16.09.2024 року ПП ?Респект Авто?, наданого позивачем, ОСОБА_1 станом на 09.07.2024 р. не являється посадовою особою ПП ?Респект Авто?.

Відповідачем зазначене належними та допустимими доказами не спростовано, зокрема не доведено, що позивач є посадовою особою та є суб`єктом, до якого може бути накладене адміністративне стягнення за ст. 127-3 КпАП.

Разом з тим, підставою для прийняття спірної постанови зазначено порушення п. 1.5 ПДР України, зокрема, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, проте у постанові не вказано яким чином ОСОБА_1 створив небезпеку чи перешкоду для руху, яким саме громадянам загрожував життю або здоров`ю, чи/або кому саме завдав матеріальних збитків.

Посилання на порушення позивачем п. 24.8 ПДР України спірна постанова не містить.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем на виконання вимог частини першої статті 251 КУпАП доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КпАП не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі, тому постанова підлягає скасуванню.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП Київській області ДПП Борис Сергій Леонідович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк