Справа № 400/7469/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 р. № 400/7469/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., при секретарі судового засідання Друца Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу

за позовомТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МВ І К», шосе Бериславське, 44А, м. Херсон, Херсонський район, Херсонська область, 73008,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.05.2024 № 0902, від 10.05.2024 № 902, від 10.05.2024 № 902,

За участю:

представника позивача Семененка Вадима Борисовича

представниці відповідача Грищенко Валентини Миколаївни

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ««МВ І К» (далі позивач) до Головного управління Державної податкової служби України у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 10.05.2024 № 0902, від 10.05.2024 № 902, від 10.05.2024 № 902.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому стало відомо про існування акта фактичної перевірки від 01.04.2024 № 5491/14-29-09-02-07/36944913 і оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (далі ППР) лише з листа відповідача від 16.07.2024 № 17273/6/14-29-09-02-05. Об`єктом перевірки було автозаправна станція (далі АЗС) позивача, що розташована у м. Баштанка (Баштанський район, Миколаївська область), яке відносилось з 01.03.2022 по 11.11.2022 до територій активних бойових дій, а з 11.11.2022 можливих бойових дій. Водночас позивач за податковою адресою безпосередньо знаходиться у м. Херсон, яке з 01.03.2022 по 11.11.2022 перебувало в окупації, а з 11.11.2022 по 01.05.2023 відносилось до територій можливих бойових дій, а з 01.05.2023 активних бойових дій. Таким чином, на переконання позивача, відповідач провів його фактичну перевірку з порушенням Закону України від 09.11.2023 № 3453-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок», оскільки при проведені цієї перевірки під час дії воєнного стану не було забезпечено безпечні умови її здійснення. Крім цього, позивач вказав про недоведеність контролюючим органом належними та допустимим доказами, обставин, які підтверджують:

наявність законних підстав для прийняття наказа від 12.03.2024 № 369-П про проведення фактичної перевірки;

факт проведення фактичної перевірки господарської одиниці АЗС за адресою: вул. С. Бойченка, 84, м. Баштанка, з посиланням на документи в акті перевірки у той час, коли у змісті цього акта відповідачем вказано відомості про ненаданням платником податків будь-яких документів, неможливість вручення копій наказа про призначення фактичної перевірки, неможливість ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку, неможливість вручення акта фактичної перевірки;

факт здійснення господарської операції позивачем з роздрібної торгівлі, придбання та / або реалізації палива в період, що охоплювався перевіркою;

достовірність відомостей про особу ( ОСОБА_1 ), яку контролюючий орган в акті фактичної перевірки зазначив як особу, яка фактично проводила розрахункові операції на АЗС.

Також позивач вважає, що наказ відповідача від 12.03.2024 № 369-п про проведення фактичної перевірки є протиправним, оскільки він не містить конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган. Позивач стверджує, що його посадовим особам посадові особи контролюючого органу не пред`явили службові посвідчення, не вручили направлення на перевірку і наказ про її призначення. Крім цього, відповідач не вручив йому відповідний акт фактичної перевірки, оскаржувані ППР, чим було порушено його права на своєчасне отримання акта перевірки, подання заперечень до цього акта та подання скарги на відповідні ППР.

У відзиві на позовну заяву від 23.08.2024 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що посадовими особами контролюючого органу була проведена фактична перевірка, на яку мораторій проведення перевірок встановлений підпунктом 69.22 пункту 69 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК України) не розповсюджувався. Крім цього, об`єкт перевірки (АЗС за адресою: вул. С. Бойченка, 84, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область) на день проведення перевірки працював, що свідчить про наявність безпечних умов для її проведення. На думку відповідача, після проведення (реалізації наказа як акта індивідуальної дії) права платника податків можуть порушувати лише наслідки проведення відповідної перевірки, зокрема, у вигляді прийнятих індивідуальних актів (ППР). Тому предметом оскарження в суді можуть бути саме ППР. Особа, яка фактично проводила розрахункові операції на АЗС позивача після ознайомлення з копією наказа та направленнями на проведення перевірки, а також після пред`явлення службових посвідчень, відмовилась отримувати копію наказа та направлень на проведення перевірки та від спілкування взагалі і зачинилась у приміщенні АЗС. Особа, яка фактично проводила розрахункові операції була встановлена працівниками Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області після пред`явлення нею пенсійного посвідчення. Ця особа від отримання запиту про надання документів відмовилась, водночас його копія була надіслана позивачу на його податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідач також стверджує, що підписання акта фактичної перевірки від 01.04.2024 № 5491/14-29-09-02-07/36944913 було здійснено у приміщенні відповідача. Представник позивача не з`явився 01.04.2024 у приміщення контролюючого органу для ознайомлення та підписання акта фактичної перевірки, про що складено відповідний акт. Натомість вказаний акт фактичної перевірки було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку на його податкову адресу. Тому, на переконання відповідача, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством при прийняті оскаржуваних ППР.

Позивач правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву не скористався.

08.08.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.12.2024 ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду витребувано у відповідача доказ, а позивачу рекомендовано надати деякі докази.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду витребуваний доказ, натомість позивач не подав докази, які йому було рекомендовано надати, а саме:

а) копію чинної станом на 20.03.2024 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: вул. С. Бойченка, 84, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область;

б) докази на підтвердження фактів нероботи акцизного складу з уніфікованим номером 101256 03.04.2021, 04.04.2021, 05.04.2021, 25.04.2021, 06.11.2021, 22.11.2021, 23.01.2022, 04.02.2022 і в період з 23.02.2022 по 29.03.2024.

Ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 надіслана відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримана ним 23.12.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Про причини ненадання рекомендованих доказів позивач суд не повідомив.

24.12.2024 відповідач подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

13.01.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, про проведення судового засідання 28.01.2025, а також про повторне рекомендування позивачу надати вищезазначені докази.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказа Головного управління ДПС у Миколаївській області від 12.03.2024 № 369-п «Про проведення фактичної перевірки» (далі Наказ № 369-п) наказано провести з 20.03.2024 фактичну перевірку об`єкта, розташованого за адресою: вул. С. Бойченка, буд. 84, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, тривалістю 10 діб, за період діяльності з 01.04.2021 на момент закінчення перевірки.

У преамбулі Наказа № 369-п зазначено, що він прийнятий на виконання підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням пунктів 69.2, 69.9, 69.351 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а саме: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

На підставі Наказа № 369-п і направлень на перевірку відповідача від 19.03.2024 № 692/14-29-09-02-06, від 19.03.2024 № 693/14-29-09-02-06 і від 19.03.2024 № 694/14-29-09-02-06 посадові особи відповідача з 20.03.2024 протягом 10 діб провели фактичну перевірку щодо дотримання позивачем законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

Відповідно до Акта відмови від підписання направлення на перевірку від 20.03.2024 № 288/14-29-09-08/36944913, складеного посадовими особами контролюючого органу, які були направленні на проведення фактичної перевірки, оператор АЗС за адресою: вул. С. Бойченка, 84, м. Баштанка, після ознайомлення з направленнями на проведення перевірки від 19.03.2024 № 692/14-29-09-02-06, від 19.03.2024 № 693/14-29-09-02-06 і від 19.03.2024 № 694/14-29-09-02-06 відмовилась від їх підписання.

20.03.2024 посадовими особами відповідача було складено запит про надання документів, пов`язаних з предметом перевірки.

Згідно з Актом відмови від отримання запиту «Про надання документів» від 20.03.2024 № 289/14-29-09-02-08/36944913 посадовими особами контролюючого органу було повідомлено оператору, яка проводила розрахункові операції на відповідній АЗС, про початок фактичної перевірки. Крім цього, в цьому акті вказано, що оператор АЗС відмовилась від отримання запиту від 20.03.2024 «Про надання документів». 21.03.2024 відповідач рекомендованим листом з повідомлення про вручення надіслав позивачу запит від 20.03.2024, який він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) і довідкою про причину повернення / досилання (ф. 20) до листа № 491.

В Акті ненадання платником податків під час проведення фактичної перевірки пояснень, довідок, інформації, документів, необхідних для їх здійснення від 29.03.2024 № 336/14-29-09-02-08/36944913 зазначено, що станом на 15 год 30 хв 29.03.2024 позивач не надав жодного документу, що належать або пов`язані з предметом фактичної перевірки з питань дотримання законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів за період з 01.04.2021 по момент закінчення перевірки.

За підсумками вищенаведеної перевірки Головне управління ДПС у Миколаївській області 01.04.2024 склало Акт № 5491/14-29-09-02-07/36944913 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС (далі Акт від 01.04.2024).

В Акті від 01.04.2024 посадові особи відповідача зафіксували такі правопорушення з боку позивача:

факт подання позивачем недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії;

порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України;

порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України;

порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України.

Згідно з Актом, що засвідчує факт неявки для ознайомлення та підписання акта (довідки) фактичної перевірки від 01.04.2024 № 348/ 14-29-09-02-08/36944913 посадова особа та / або його законні / уповноважені представники Товариства з обмеженою відповідальністю «МВ І К» не з`явились 01.04.2024 до приміщення контролюючого органу для ознайомлення та підписання Акта від 01.04.2024.

Відповідач 02.04.2024 надіслав на поштову адресу позивача рекомендованим листом Акт від 01.04.2024, який він не одержав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 02.04.2024, довідкою про причину повернення / досилання (ф. 20) до листа № 700 (відбиток штемпеля установи поштового зв`язку про причини повернення датований 09.05.2024) та відомостями із вебсайту установи поштового зв`язку про рух листа за № 700.

На підставі Акта від 01.04.2024 відповідач виніс такі ППР:

від 10.05.2024 № 902 (форма «ПС»), згідно з яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 1020,00 грн, а саме: за ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

від 10.05.2024 № 902 (форма «ПС»), згідно з яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 140000,00 грн, а саме: за факт необладнання та / або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівня пального у резервуарі, витратомірів-лічильників на чотирьох резервуарах і трьох місцях відпуску пального наливу на акцизному складі № 1012516;

від 10.05.2024 № 902 (форма «ПС»), згідно з яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 740000,00 грн за не подання контролюючому органу даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального на акцизному складі.

Вищезазначені ППР відповідач надіслав позивачу рекомендованим листом на його поштову адресу, які він не отримав у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 939.

Вважаючи зазначені ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Підпунктами 191.1.14, 191.1.16, 191.1.17 пунктом 191.1 статті 191 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу:

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до абзацу першого пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові; позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Таким чином, відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення податкового контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального шляхом проведення фактичних перевірок.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/4766/17 та від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20.

Згідно з пунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи.

Абзацами першим-четвертим підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що документальні та фактичні перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності безпечних умов для їх проведення, а саме безпечного:

доступу, допуску до територій, приміщень та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування таких платників податків;

доступу, допуску до документів, довідок про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та до іншої інформації, пов`язаної з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також до фінансової і статистичної звітності у порядку та на підставах, визначених законом;

проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Відповідно до підпункту 7 підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, з 1 грудня 2023 року, діє мораторій на проведення фактичних перевірок за місцезнаходженням об`єктів оподаткування чи об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, які станом на дату початку можливих бойових дій були розташовані на територіях можливих бойових дій (крім перевірок платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), купівлі/продажу іноземної валюти, суб`єктів, які провадять господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання) до дати завершення можливих бойових дій на відповідних територіях.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Дати завершення тимчасової окупації, завершення бойових дій, припинення можливості бойових дій визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно з абзацом шостим пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом та коди яких згідно з УКТ ЗЕД не зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 цієї статті (крім газу природного у газоподібному стані за кодом 2711 21 00 00 згідно з УКТ ЗЕД).

Отже, з 01.12.2023 дія мораторію на проведення фактичних перевірок не поширюється на об`єкти оподаткування чи об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, що розташовані на території можливих бойових дій, стосовно платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та / або реалізації пального. Така перевірка може проводитись за умови наявності безпечних умов для її проведення.

Суд встановив, що відповідно до Наказа № 369-п відповідач провів у період з 20.03.2024 по 29.03.2024 фактичну перевірку АЗС позивача, що розташована у місті Баштанка (Баштанський район, Миколаївська область).

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, Баштанська міська територіальна громада з 11.11.2022 відноситься до територій можливих бойових дій.

Водночас загальновідомим є той факт, що у 2024 році в місті Баштанка були наявні безпечні умови для її проведення, що підтверджується зокрема та не виключно тим, що на його території в цей час здійснювалось правосуддя у Баштанському районному суді Миколаївської області, а частина закладів середньої освіти здійснювала очний навчальний процес.

Як наслідок, твердження позивача про відсутність безпечних умов для проведення відповідачем фактичної перевірки його АЗС, яка знаходиться на території міста Баштанка (Баштанський район, Миколаївська область), є необґрунтованим.

Таким чином, у 2024 році відповідач мав повноваження на проведення фактичної перевірки об`єктів оподаткування чи об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням, що розташовані у місті Баштанка (Баштанський район, Миколаївська область) стосовно платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та / або реалізації пального.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлено дві альтернативні підстави для проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 08.12.2022 у справі № 140/2889/21, від 25.04.2023 у справі № 520/3328/2020 і від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23.

Преамбула Наказа № 369-п сформульована наступним чином:

«На виконання підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням пунктів 69.2, 69.9, 69.351 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами і доповненнями, а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального».

Отже, як вбачається з встановлених обставин справи, контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а також на підставі наявної податкової інформації, що в цілому відповідає підставі, визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З урахуванням зазначеного, відповідач не мав зазначати у наказі інформацію, яка ним отримана щодо будь-яких порушень саме з боку позивача.

Відтак доводи позивача про відсутність причин для проведення фактичної перевірки є безпідставними.

Що стосується дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки, то суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Абзацами першим-п`ятим пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, платник податків має право не допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки лише у разі непред`явлення (ненадіслання) його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення, або оформлення таких документів з порушенням вимог, встановлених пунктом 81.1 статті 81 ПК України.

Будь-яка інша обставина не може бути законною підставою не допускати посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.12.2024 у справі № 160/33851/23.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Таким чином, у разі якщо представник платника податків відмовив у допуску посадових осіб контролюючих органів до перевірки, складається відповідний акт, що фіксує факт відмови та причини. Один примірник акта передається суб`єкту господарювання, який має право надати письмові пояснення. У разі відмови підписати або отримати акт, складається додатковий акт.

Підставою для цього є активні чи пасивні дії представника платника податків, що перешкоджають або не дозволяють посадовим особам контролюючого органу виконати їхні повноваження на місці проведення перевірки, які прибули за місцем проведення перевірки в робочий час платника податків, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.12.2024 у справі № 160/33851/23.

Суд встановив, що на підставі Наказа № 369-п і направлень на перевірку відповідача від 19.03.2024 № 692/14-29-09-02-06, від 19.03.2024 № 693/14-29-09-02-06 і від 19.03.2024 № 694/14-29-09-02-06 посадові особи відповідача 20.03.2024 прибули для проведення фактичної перевірки щодо дотримання позивачем законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів на АЗС, що розташована за адресою: вул. С. Бойченка, буд. 84, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область.

З відео проведення фактичної перевірки слідує, що особа, яка фактично проводила розрахункові операції на АЗС, у робочий час закрилася у приміщенні АЗС, відмовлялась надавати будь-які пояснення та отримувати копію наказа про проведення фактичної перевірки. Крім цього, вона зазначила, що про присутність на АЗС посадових осіб контролюючого органу повідомлено її керівництво.

У судовому засіданні 07.02.2025 представник позивача наполягав на тому, що вказаний відеозапис є не допустимим доказом, оскільки він не є додатком до Акта від 01.04.2024, у ньому відсутні відомості про дату і час зйомки, ідентифікаційні дані про носій, на який здійснювався запис, тощо (протокол судового засідання від 07.02.2025 № 4018273).

Відповідно до Акта відмови від підписання направлення на перевірку від 20.03.2024 № 288/14-29-09-08/36944913, складеного посадовими особами контролюючого органу, які були направленні на проведення фактичної перевірки, оператор АЗС за адресою: вул. С. Бойченка, 84, м. Баштанка, після ознайомлення з направленнями на проведення перевірки від 19.03.2024 № 692/14-29-09-02-06, від 19.03.2024 № 693/14-29-09-02-06 і від 19.03.2024 № 694/14-29-09-02-06 відмовилась від їх підписання.

В Акті відмови від отримання запиту «Про надання документів» від 20.03.2024 № 289/14-29-09-02-08/36944913 зазначено, що посадові особи контролюючого органу повідомили оператора, яка проводила розрахункові операції на відповідній АЗС, про початок фактичної перевірки.

Особа, яка проводила розрахункові операції на об`єкті перевірки, не чинила будь-яких перешкод у проведенні посадовими особами фактичної перевірки.

З вищевикладеного слідує, що особа, яка проводила розрахункові операції на об`єкті перевірки, відмовилась від отримання копій наказа про проведення перевірки, підписання направлень на перевірку. Водночас вона не чинила перешкод у проведенні фактичної перевірки.

Поряд з цим, відповідач забезпечив у повній мірі право позивача на участь у проведенні фактичної перевірки.

Відтак фактична перевірка позивача була розпочата і проведена з дотриманням вимог статей 80 і 81 ПК України.

Відповідно до абзацу першого пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно з пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

У постанові від 24.12.2024 у справі № 320/4936/23 Верховний Суд прийшов до висновку, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

У постановах від 08.11.2021 у справі № 640/21601/19 і від 17.12.2024 у справі № 826/14435/16 Верховний Суд наголосив на тому, що в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю. В той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України.

Отже, з`ясуванню підлягає, чи дійсно позивач вживав усі залежні від нього заходи для забезпечення повної і об`єктивної перевірки, чи ухилявся від її проведення, а також перевірити та оцінити поведінку контролюючого органу (чи надав він реальну можливість платникові податків надати усі документи, чи у повній мірі забезпечив право на участь в її проведенні).

Так, 20.03.2024 посадовими особами відповідача було складено запит про надання документів, пов`язаних з предметом перевірки.

У позовній заяві позивач стверджував, що він будь-яких запитів на отримання документів від контролюючого органу не отримував.

Натомість з відео проведення фактичної перевірки, як вище суд вже зазначав, особа, яка фактично проводила розрахункові операції на АЗС, відмовлялась надавати будь-які пояснення та отримувати документи. Водночас з її розмови з посадовими особами відповідача слідує, що про проведення перевірки вона повідомила своє керівництво.

Згідно з Актом відмови від отримання запиту «Про надання документів» від 20.03.2024 № 289/14-29-09-02-08/36944913 оператор АЗС відмовилась від отримання запиту від 20.03.2024 «Про надання документів».

Крім цього, 21.03.2024 відповідач рекомендованим листом з повідомлення про вручення надіслав позивачу запит від 20.03.2024, який він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) і довідкою про причину повернення / досилання (ф. 20) до листа № 491.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абзац другий пункту 42.5 статті 42 ПК України).

Таким чином, запит від 20.03.2024 «Про надання документів» вважається врученим позивачу.

До для завершення фактичної перевірки (29.03.2024) і прийняття оскаржуваних ППР позивач не надав відповідачу жодних документів. Не були вони надані також і суду.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач не вжив жодних залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, ухилявся від її проведення. Натомість відповідач надав реальну йому можливість надати усі документи та забезпечив у повній мірі право на участь в її проведенні.

Згідно з абзацами першим, другим і сьомим пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Згідно з абзацом першим пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Суд встановив, що фактична перевірка позивача завершилась 29.03.2024 (п`ятниця), а акт за її результатами складений і зареєстрований наступного робочого дня 01.04.2024 (понеділок), тобто з дотриманням строків, установлених пунктом 86.5 статті 86 ПК України.

Відповідно до Акта ненадання платником податків під час проведення фактичної перевірки пояснень, довідок, інформації, документів, необхідних для їх здійснення від 29.03.2024 № 336/14-29-09-02-08/36944913 станом на 15 год 30 хв 29.03.2024 позивач не надав жодного документу, що належать або пов`язані з предметом фактичної перевірки з питань дотримання законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів за період з 01.04.2021 по момент закінчення перевірки.

За підсумками вищенаведеної перевірки відповідач склав 01.04.2024 Акт № 5491/14-29-09-02-07/36944913 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС.

В Акті від 01.04.2024 посадова особа контролюючого органу зробила запис про те, що у зв`язку з неможливістю вручення Акту перевірки посадовій особі та / або уповноваженій особі ТОВ «МВ і К» (код за ) для ознайомлення та підписання матеріали перевірки направлено поштою з повідомленням про вручення.

Відповідач 02.04.2024, тобто наступного дня після складання Акта від 01.04.2024, надіслав його на поштову адресу позивача рекомендованим листом, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 02.04.2024.

Відповідно до довідки про причину повернення / досилання (ф. 20) до листа № 700 (відбиток штемпеля установи поштового зв`язку про причини повернення датований 09.05.2024) та відомостей із вебсайту установи поштового зв`язку про рух листа за № 700 поштове відправлення позивач не одержав у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Повернулося це поштове відправлення до контролюючого органу 16.05.2024.

Враховуючи положення статті 42 ПК України Акт від 01.04.2024 вважається врученим позивачу у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, тобто 09.05.2024.

Відтак згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України позивач мав право у разі незгоди з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки мав право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення протягом 10 робочих днів, з дня наступного за днем отримання акта (09.05.2024), а саме: до 23.05.2024.

Однак, вже 10.05.2024 на підставі Акта від 01.04.2024 відповідач виніс ППР № 902 (форма «ПС»), № 902 (форма «ПС») і № 902 (форма «ПС»).

Таким чином, відповідач виніс 10.05.2024 оскаржувані ППР з порушенням підпунктів 86.7 і 86.8 статті 86 ПК України, оскільки вони прийняті:

по-перше, до 16.05.2024, тобто до того, як поштове відправлення № 700 повернулось відповідачу із зазначенням про причини його повернення, а отже відповідач прийняв оскаржувані рішення не володіючи достовірними даними про вручення або про підстави невручення позивачу Акта від 01.04.2024;

по-друге, до 23.05.2024, тобто до закінчення строку, встановленого ПК України для подання позивачем своїх заперечень та додаткових документів і пояснень; як наслідок, позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків Акта від 01.04.2024.

Отже, оскаржувані ППР були прийняті з порушенням права позивача брати участь у розгляді заперечень, тобто з порушенням норм пункту 86.7 статті 86 ПК України, які мають характер істотних порушень прав платника, а тому не можуть не впливати на оцінку правомірності цих ППР.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскаржувані ППР не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України, оскільки прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для його рішення (пункт 3), та без урахування права особи (в даному випадку платника податку) на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9). Відтак вони є протиправним.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 826/3576/15, від 28.09.2020 у справі № 520/2305/19, від 12.07.2023 у справі № 200/4704/21 та від 24.12.2024 у справі № 640/20970/22.

Водночас суд врахував правовий висновок, сформований у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, про те, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Відтак, установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити. Звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 520/2099/23.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією до платіжної інструкції від 07.08.2024 № 0.0..1 підтверджується понесення позивачкою судових витрат у розмірі 13725,30 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МВ І К» (шосе Бериславське, 44А, м. Херсон, Херсонський район, Херсонська область; ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.05.2024 № 902 (форма «ПС»), від 10.05.2024 № 902 (форма «ПС») і від 10.05.2024 № 902 (форма «ПС»)

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МВ І К» (шосе Бериславське, 44А, м. Херсон, Херсонський район, Херсонська область; ) судовий збір у розмірі 13725 (Тринадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 30 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 07 лютого 2025 року