Справа № 240/7977/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7977/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

06 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену відповіддю №0600-0216-8/25267 від 29.02.2024 на підставі рішення від 27.02.2024 №41 в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з моменту звернення, тобто з 19.02.2024.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного від 14 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №41 від 27.02.2024 та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи на посаді рентген-лаборанта з 11.12.2004, зазначений в довідці №151 від 26.12.2023, виданій КНП "Словечанська районна лікарня" та призначити з 19.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1. ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що підтверджений належними документами, страховий стаж становить 29 років 11 місяців 14 днів. При цьому, пільговий стаж відсутній, оскільки не підтверджений в порядку визначеному законодавством, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, рішення органу ПФУ є правомірним та вмотивованим, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.

Крім того, на думку апелянта, встановлення зобов`язання призначити та виплатити позивачеві пенсію, без перевірки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області дотримання Позивачем (заявником) усіх визначених законом умов, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №41 про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю законних підстав.

В зазначеному рішенні вказано, що загальний страховий стаж становить 29 років 10 місяці 10 днів, з яких пільговий стаж роботи за Списком №1 - відсутній. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата народження та дата заповнення.

До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно з довідкою від 26.12.2023 №151, оскільки відсутні підписи начальника відділу кадрів і головного бухгалтера та не зазначено накази на атестацію робочих місць.

Позивач, вважаючи відмову пенсійного органу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що всі записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містять посилання на накази та рішення, на підставі яких вони здійснені, крім того вказані записи не містять виправлень/підтирань, які б давали підстави для сумніву у їх правдивості.

Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд першої інстанції вказав, що на підтвердження пільгового стажу позивач надав довідку №151 від 26.12.2023, видану КНП "Словечанська районна лікарня", згідно зі змістом якої позивач з 11.12.2004 по теперішній час (дата видачі довідки 26.12.2023) працює в КНП "Словечанська районна лікарня" та виконує роботи в зоні дії іонізуючого випромінювання, свинцевий пил, озон на посаді рентген-лаборанта, яка передбачена Списком №1, стаж роботи на посаді складає 18 років 10 місяців.

Однак, вказану довідку не враховано пенсійним органом як інформацію про підтвердження характеру та умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії, оскільки у довідці №151 від 26.12.2023 відсутній підпис головного бухгалтера та начальника відділу кадрів.

В свою чергу, суд першої інстанції вказав, що згідно пункту 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Отже, уточнюючі довідки підприємств про пільговий характер роботи мають бути підписані посадовими особами підприємства. Проте, вказані норми не містять імперативного припису щодо підписання такої довідки посадовою особою-головним бухгалтером підприємства, та не містять застережень, що стаж має бути підтверджений саме первинною бухгалтерською документацією.

Суд зазначив, що довідка №151 від 26.12.2023, видана КНП "Словечанська районна лікарня" підписана посадовими особами, а саме - керівником підприємства КНП "Словечанська районна лікарня" Віталієм Китицею та інспектором з кадрів Ларисою Левківською, містить відтиск печатки підприємства. Також підставами для видачі такої довідки зазначені книги наказів за 1993-2023 роки, наказ КНП "Словечанська районна лікарня" та особова картка працівника, а тому аргументи відповідача стосовно неналежності вказаної довідки є необґрунтованими.

Отже, період роботи позивача, зокрема з 11.12.2004 підтверджується даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та співпадають із записами у трудовій книжці в сукупності, тому відповідно підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1.

Щодо незарахування відповідачем періоду роботи позивача (з 11.12.2004) до пільгового стажу з огляду на відсутність атестації робочого місця, суд першої інстанції вказав, що аналізуючи положення Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці №442, обов`язок проведення атестації робочих місць повністю покладений на роботодавців-керівників підприємств, установ, організацій, а контроль за її проведенням покладено на державний орган - Держпраці.

Із змісту Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах вбачається, що за наявності стажу роботи який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 21.08.1992 відсутність атестації робочих місць за умовами праці не позбавляє права працівника на призначення йому такої пенсії, у разі якщо професія передбачена Списками №1.

Враховуючи періоди роботи позивача після 21.08.1992 на посадах, передбачених Списком №1, суд дійшов висновку, що на працівника зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

У зв`язку із тим, що проведення атестації робочих місць за умовами праці та її своєчасність не залежить від працівників, суд вважає, що відсутність результатів атестації робочих місць, професій в період роботи на посадах, передбачених Списками №1 та №2 після 22.08.1992 не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Зважаючи на вищезазначене до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 слід зарахувати періоди роботи на посаді рентген-лаборанта з 11.12.2004, зазначений в довідці №151 від 26.12.2023, виданій КНП "Словечанська районна лікарня" (загалом 18 років 10 місяців).

Отже, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №41 від 27.02.2024 та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії - 19.02.2024 виповнилося 50 років, загальний страховий стаж становить понад 29 років, пільговий стаж роботи за Списком №1 становить більше 18 років, суд вказав, що позивач має право на призначення пільгової пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, з 19.02.2024.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено ч.4 цієї статті, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим же Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються у відповідності до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону (ч.1 ст.114 Закону №1058-IV).

На пільгових умовах пенсія за віком, згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.02.2024 встановлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах слугувала відсутність пільгового стажу з огляду на його не підтвердження в порядку, визначеному законодавством.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянтом викладено аналогічні доводи, які були покладені пенсійним органом в основу прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, надаючи оцінку підставам відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

Отже, надаючи оцінку викладеному, суд зауважує, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що згідно із наказом 34-ос від 07.12.2004 позивача з 11.12.2004 переведено на посаду рентген-лаборанта на 1,0 ставки, постійно в Словечанській районній лікарні.

Згідно запису №7 районна лікарня с.Словечне, Овруцької районної ради з 01.01.2018 перейменована на районну лікарню с. Словечне, Словечанської сільської ради відповідно до рішення сільського голови Словечанської сільської ради №36 від 07.12.2017.

Згідно запису №8 районна лікарня с. Словечне Словечанської сільської ради Житомирської області реорганізована в Комунальне некомерційне підприємство "Словечанська районна лікарня Словечанської сільської ради Житомирської області згідно рішення сесії Словечанської сільської ради №428 від 30.08.2019.

Тобто, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що трудова книжка містить посилання на накази та рішення, на підставі яких здійснено відповідні записи.

До заяви позивачем надано довідку КНП «Словесчанська районна лікарня» Словечанської сільської ради Житомирської області від 26.12.2023 №151, згідно змісту якої позивач працює в даній установі з 11.12.2004 по теперішній час, виконує роботу в зоні дії іонізуючого випромінювання, свинцевий пил, озон на посаді рентгенлаборанта, яка належить до молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), що передбачена Списком 1, розділ XIX, підрозділ 19, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36. Стаж роботи на посаді рентгенлаборанта складає 18 років 10 місяців.

Посада рентгенлаборанта входить до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016р. №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Вказана довідка підписана уповноваженою особою, а саме директором КНП «Словечанська районна рада», та інспектором з кадрів, у зв`язку з чим колегія суддів критично оцінює доводи апелянта на неналежність довідки з огляду на відсутність підпису головного бухгалтера та начальника відділу кадрів.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до суб`єкта владних повноважень, в якому працює позивач, для отримання відомостей щодо підтвердження періоду роботи позивача згідно довідки КНП «Словесчанська районна лікарня» Словечанської сільської ради Житомирської області від 26.12.2023 №151

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді рентген-лаборанта з 11.12.2004, підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №41 від 27.02.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії досяг 50 років, загальний страховий стаж становить понад 29 років, пільговий стаж роботи за Списком №1 становить більше 18 років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пільгової пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, з 19.02.2024.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.