Справа № 160/23315/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/23315/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року (суддя В.В. Ільков) у справі № 160/23315/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.08.2024 року №90 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача період навчання у Професійно-технічному училищі № 41 м.Тернівка з 01.01.2004 по 10.01.2005 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 1 за професією електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» період навчання у Професійно-технічному училищі № 41 м.Тернівка з 01.09.2001 р. по 10.01.2005 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви про призначення пенсії від 09.08.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протиправне рішення пенсійного органу порушує право позивача на достатній рівень пенсійного забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.08.2024 року №90 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області

зарахувати до страхового стажу роботи позивача період навчання у Професійно-технічному училищі № 41 м.Тернівка з 01.01.2004 року по 10.01.2005 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 1 за професією електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» період навчання у Професійно-технічному училищі № 41 м.Тернівка з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 09.08.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що позивач з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року навчався в Професійно-технічному училищі № 41 м. Тернівка за професією «Електрослюсар підземний» «машиніст підземних установок» та як підтверджено записами трудової книжки позивач, протягом трьох місяців, а саме 17.01.2005 року був працевлаштований по професії електрослюсаря підземного з повним робочим днем на шахту «Західно-Донбаська».

Відтак, пенсійним органом позивачу безпідставно не зараховано період навчання до спеціального і пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З цих підстав, суд вважав, що спірне рішення №90 про відмову у призначенні пенсії позивачу є також протиправним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачу за поданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди, а право у позивача на призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058 відсутнє, адже позивач не набув необхідного пільгового стажу.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 09.08.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Київській області від 16.08.2024 року за № 90 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільговим умовах, через те, що заявник не набув необхідного пільгового стажу.

У рішенні пенсійний орган вказав про те, що страховий стаж особи становить 41 рік 03 місяці (в тому числі додаткові роки за Списком №1 - 19 років 11 місяців 25 днів).

Пільговий стаж (25 років) становить 22 роки 05 місяців 25 днів, з яких: стаж на роботах підземних професій (25) - 09 років 11 місяців 13 днів; стаж на роботах підземних провідних професій (20) - 10 років 12 днів, з урахуванням кратності обчислення 12 років 06 місяців 12 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Позивач працює.

Пенсійний орган дійшов до висновку про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу.

Також, вказав про те, що право на пенсійну виплату позивач набуде 10.12.2034 року.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Київській області від 16.08.2024 року за № 90 було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільговим умовах, через те, що заявник не набув необхідного пільгового стажу.

Частиною першою статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як правильно дослідив суд першої інстанції, позивач з 01.09.2001 року по 10.01.2005 року навчався в Професійно-технічному училищі № 41 м. Тернівка за професією «Електрослюсар підземний» «машиніст підземних установок» та як підтверджено записами трудової книжки позивач, протягом трьох місяців, а саме 17.01.2005 року був працевлаштований по професії електрослюсаря підземного з повним робочим днем на шахту «Західно-Донбаська».

Відтак, враховуючи приписи ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом безпідставно не зараховано період навчання позивача до його страхового і пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що спірне рішення № 90, яким було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільговим умовах, є протиправним та підлягає скасуванню. Аргументи скаржника про правомірність цього рішення свого підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 160/23315/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк