Справа № 200/5900/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року справа №200/5900/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 200/5900/24 (головуючий І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

У С Т А Н О В И В:

26 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі-відповідач), в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25 липня 2024 року № 809-24/05-35, яким ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 15374,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є власником двох земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та які розташовані на території Шахівської сільської територіальної громади Покровського району Донецької області. 02 серпня 2024 року позивачка отримала податкове повідомлення рішення від 25 липня 2024 року № 809-24/05-35, видане ГУ ДПС у Донецькій області, яким визначено суму додаткового зобов`язання за 2022 рік 15 374,59 грн.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 06 грудня 2022 року за №1364 перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій. Наказом від 22.12.2022 за №309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Шахівська сільська територіальна громада Покровського району Донецької області (UA0099007) віднесена до розділу I "Території, на яких ведуться (велися) бойові дії", п.1 "Території можливих бойових дій" з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, на думку позивачки, зазначене надавало їй право на застосування податкової пільги передбаченої підпунктами 69.14 та 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України (в редакції Закону України № 2120-ІХ), а саме звільняло від обов`язку сплати загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки сільськогосподарських угідь за 2022 рік, а відповідач зобов`язаний не нараховувати відповідне загальне мінімальне податкове зобов`язання платнику податку.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25 липня 2024 року № 809-24/05-35, яким ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 15374,59 грн, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 200/5900/24 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 25 липня 2024 року № 809-24/05-35, яким ОСОБА_1 нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2022 рік в сумі 15374,59 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Аргументами на підтвердження правомірності податкового повідомлення-рішення зазначає, що мінімальне податкове зобов`язання було введено Законом України від 30 листопада 2021 року № 1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» у 2022 році. Згідно з цим Законом, першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.

6 травня 2023 року набув чинності Закон України від 11 квітня 2023 року №3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» (далі Закон № 3050).

Законом змінено механізм визначення переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік територій). Згідно з Законом Перелік територій визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 283-1.2 статті 283-1, пункт 286.1 статті 286, пункт 288.8 статті 288, підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Постанова Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 (далі Постанова № 1364) визначає деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Зокрема, пунктом 1 Постанови № 1364 визначається орган виконавчої влади (Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій), якому делегуються повноваження щодо затвердження переліку територій, а також визначаються складові переліку територій, вимоги до формату територій, за якими ці території відображаються у переліку, та затверджена форма переліку територій.

Враховуючи зазначене, у контексті Закону № 3050 постанова № 1364 може вважатися такою, що встановила порядок визначення Переліку територій.

У зв`язку з цим, Перелік територій, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (далі Наказ № 309), може застосовуватися при справлянні плати за землю на відповідних територіях.

Згідно з підпунктом 69.15 пункту 69 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України, не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.

Удачненська селищна територіальна громада Покровського району Донецької області віднесено до території можливих бойових дій з 24.02.2022 по теперішній час.

За висновком відповідача, відмінність між змістом пп.69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в редакції Закону № 2120 та пп.69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в редакції Закону № 3050, а також між змістом пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в редакції Закону № 2120 та пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в редакції Закону № 3050, яка полягає у заміні початково використаного законодавцем словосполучення «на яких ведуться (велися), бойові дії» на словосполучення «що розташовані на територіях активних бойових дій», об`єктивно не здатна спричинити ані виникнення підстав для застосування положень пп.4.1.4 п. 4.1 ст. 4, п. 56.21 ст. 56 ПК України, ані виникнення у учасника суспільних відносин правомірних сподівань чи обґрунтованих очікувань на звільнення від виконання податкового обов`язку з плати за землю, обчисленого шляхом визначення мінімального податкового зобов`язання.

Відповідач вважає, що обидві використані законодавцем юридичні конструкції позначають один і той же факт реальне ведення бойових дій на конкретній ділянці території України.

Наявність цього факту (тобто обставин ведення бойових дій), безвідносно до стану виконання Урядом покладеного на нього обов`язку визначити відповідний Перелік територій, призводить до звільнення від виконання податкового обов`язку з плати за землю, обчисленого за способом визначення мінімального податкового зобов`язання.

Натомість, відсутність цього факту (тобто обставин ведення бойових дій), безвідносно до стану виконання Урядом покладеного на нього обов`язку визначити відповідний Перелік територій, не призводить до звільнення від виконання податкового обов`язку з плати за землю, обчисленого за способом визначення мінімального податкового зобов`язання.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власницею земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського призначення:

- кадастровий номер :01:000:2642; дата набуття права власності 30.11.2016; загальна площа 5,9271 га, розташована за адресою: Донецька область, Покровський район, Шахівська ТГ;

- кадастровий номер :01:000:2644; дата набуття права власності 14.09.2017; загальна площа 7,792 га; розташована за адресою: Донецька область, Покровський район, Шахівська ТГ.

02 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення від 25 липня 2024 року № 809-24/05-35, видане ГУ ДПС у Донецькій області, яким визначено суму додаткового зобов`язання за 2022 рік 15 374,59 грн. Код ТТ місцезнаходження земельної ділянки UA0099007.

До податкового повідомлення-рішення № 809-24/05-35 додано розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб підприємців) власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь.

Згідно цього розрахунку позивачці нараховано податку на доходи фізичних осіб за земельну ділянку площею 5,9271 га 7565,43 грн, та за земельну ділянку площею 7,7920 га 7809,16 грн, а всього 15374,59 грн.

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення від 25 липня 2024 року № 809-24/05-35, видане ГУ ДПС у Донецькій області, позивачка звернулась до суду із згаданим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України від 30.11.2021 року № 1914 Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі. постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, вводиться поняття мінімального податкового зобов`язання (далі - МПЗ).

П. 64 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, визначено 2022 рік.

За правилами п.п.170.14.3 п.170 ст. 170 Податкового кодексу України визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.

Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану продовжувався відповідними Указами Президента України та діє натепер.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою України 15.03.2022 року був прийнятий Закон України № 2120-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.15 такого змісту:

Тимчасово, за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки, не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та/або за земельні ділянки, визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України..

Пунктом 4 цього Закону Кабінету Міністрів України доручено невідкладно забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Отже, підпунктом 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України (в редакції, чинній на момент визначення позивачу податкового зобов`язання 2022 рік) встановлено пільгу на час введення воєнного стану для землекористувачів зі сплати загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), у якому станом на 10 грудня 2022 року перебувала Шахівська селищна територіальна громада.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року за №1364 визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Наказом від 22.12.2022 року за №309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, у якому зазначено, зокрема, що з 24.02.2022 року територія Шахівської селищної територіальної громади відноситься до території можливих бойових дій (п. 1 розділу І).

Вказаний Перелік визначав територіями, на яких ведуться (велися) бойові дії/ розділ І/, як території можливих бойових дій /підрозділ 1/, так і території активних бойових дій /підрозділ 2/, з огляду на що Шахівська селищна територіальна громада віднесена до території, на якій з 24.02.2022 ведуться (велися) бойові дії, як то прямо було передбачено протягом 2022 року підпунктом 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України.

Судом встановлено, що позивачка є власником двох земельних ділянок, розташованих на території Шахівської селищної ради Покровського району Донецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з моменту набуття чинності Законом № 2120-ІХ, позивач набула право на застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, зокрема, у звітному 2022 році.

11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон № 3050-IX, який набрав чинності 06.05.2023, яким підпункт 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України викладено в наступній редакції:

69.15. Не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:

за 2022 рік - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні фізичних осіб;

з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Отже, до 06.05.2023 року (набрання чинності змін в ПК) пп. 69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України передбачав, що в період воєнного стану землекористувачі звільняються від сплати загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки, розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації.

За практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Серков проти України, заява № 39766/05, пункт 43).

Слід зауважити, що сам по собі факт внесення змін до ПК України Законом № 3050 шляхом викладення у новій редакції пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України є свідченням того, що Верховна Рада України вбачала необхідність удосконалення правового регулювання пільг зі сплати загального мінімального податкового зобов`язання в умовах воєнного стану.

Якщо слідувати логіці відповідача про те, що і Закон № 2120, і Закон № 3050 пов`язують звільнення від сплати мінімального податкового зобов`язання з однією обставиною реальним веденням бойових дій на конкретній ділянці території України, то будь-якої потреби у внесенні змін до пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України шляхом уточнення, що загальне мінімальне податкове зобов`язання не нараховується і не сплачується за земельні ділянки, що розташовані «на територіях активних бойових дій», не було.

На переконання суду, Верховна Рада України, приймаючи Закон № 2120 менш ніж через місяць після початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану, мала на меті визначити особливості адміністрування податків і зборів під час дії правового режиму воєнного стану, реалізувати необхідні заходи щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків, оскільки чинне на той час податкове законодавство об`єктивно не було пристосовано для застосування в умовах воєнного стану.

Більш ніж через рік після початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, введення воєнного стану та набрання чинності змінами до податкового законодавства, в тому числі тими, що внесені Законом № 2120, законодавець мав можливість проаналізувати наслідки запроваджених змін (в тому числі щодо податкових пільг); переглянути структуру доходів і видатків бюджету, передусім з метою забезпечення національної безпеки і борони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації проти України; враховувати, що, незважаючи на введення воєнного стану в державі в цілому, спроможність платників податків виконувати свої податкові обов`язки на різних територіях не є однаковою, що дає можливість переглянути підхід до запровадження податкових пільг для забезпечення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту прав окремих осіб, тощо.

Як наслідок, Верховна Рада України прийняла Закон № 3050, яким, з-поміж іншого, фактично звузила перелік територій, на яких діють податкові пільги, в тому числі зі сплати загального мінімального податкового зобов`язання (з «територій, на яких ведуться (велися) бойові дії», на «території активних бойових дій»).

Отже, до 06 травня 2023 року (дати набрання чинності змінами до ПК України, внесеними на підставі Закону № 3050), пп. 69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, передбачав, що загальне мінімальне податкове зобов`язання за 2022 податковий (звітний) рік не нараховується і не сплачується за земельні ділянки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.

З 06 травня 2023 року набрала чинності нова редакція пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України на підставі Закону № 3050, яка по суті ретроспективно відновила обов`язок зі сплати загального мінімального податкового зобов`язання за 2022 податковий (звітний) рік за земельні ділянки, що розташовані на територіях можливих бойових дій.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону № 3050) передбачає звільнення від нарахування та сплати загального мінімального податкового зобов`язання за 2022 податковий (звітний) рік за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій.

При цьому, відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 1364 до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються: 1) території можливих бойових дій, 2) території активних бойових дій та 3) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Тобто пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в редакції Закону № 3050 не передбачає пільг по сплаті загального мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки, що розташовані на територіях можливих бойових дій.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Конституційний Суд України в п. 2 мотивувальної частини рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тож, до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, податковий орган при вирішенні питання щодо наявності підстав для визначення позивачу загального мінімального податкового зобов`язання за 2022 податковий (звітний) рік не міг застосовувати норми пп.69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону № 3050), які набрали чинності 06 травня 2023 року, оскільки цей закон не має зворотної дії в часі.

Варто вказати, що застосування контролюючим органом до спірних правовідносин норм пп.69.15 п. 69 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону № 3050) не відповідає принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.

В п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 20 січня 2012 року, Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб […]. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок […].

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що прийняте ГУ ДПС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення форми «МПЗФ» від 19 вересня 2023 року № 286159-24/05-37, яким ОСОБА_1 визначена сума податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 8412,41 грн за податковий період 2022 рік не відповідає критеріям, наведеним в п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 200/5900/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 200/5900/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко