Справа № 120/962/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

06 лютого 2025 р. Справа № 120/962/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши письмово заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2024, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.11.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 .

Позивач 31.12.2024 подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2024, оскільки станом на момент звернення до суду вказане рішення залишається невиконаним.

Ухвалою від 20.01.2025 суд постановив розгляд заяви позивача здійснювати в порядку письмового провадження. Відповідачу суд надав строк подати відзив.

У встановлений строк відповідач подав письмові пояснення, у яких вказав, що на виконання рішення суду від 01.04.2024 Головним управлінням здійснено зарахування до стажу позивача періодів роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом стажу та призначено позивачу пенсію з 20.11.2023, що підтверджується рішенням від 06.05.2024 № 6.

Перевіряючи доводи сторін в межах виконання рішення суду у справі, суд зазначає таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, установлену законом.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).

Статтею 382 КАС, у свою чергу, передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так, звертаючись із заявою про встановлення судового контролю позивач вказав, що рішення суду від 01.04.2024 відповідачами залишилося не виконаним.

Суд зауважує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Разом з тим, звіт про виконання рішення суду може бути подано лише у разі, якщо на суб`єкта владних повноважень судовим рішення покладено обов`язок по вчиненню певних дій або утриманню від їх вчинення, в свою чергу, звіт про виконання рішення суду як раз і містить виклад обставин щодо фактичного виконання рішення суду шляхом вчинення певних дій або утримання від їх вчинення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2020 року у справі № 611/26/17, застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Між тим, як встановлено з матеріалів справи, рішенням суду від 01.04.2024 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.11.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 .

Згідно із долученим відповідачем протоколом стажу, суд встановив, що Головним управлінням зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та відповідно до розрахунку від 26.04.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 20.11.2023.

Вказане свідчить про повне виконання відповідачем рішення суду зобов`язального характеру.

Додатково в матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.10.204, у якій зазначено, що виконавчий документ виконано фактично та в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.10.2024 № 0200-0902-5/106252 та копіями відповідних документів наданих боржником (а.с. 47).

Щодо посилання позивача на невиконання рішення суду в частині стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд зауважує, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, проводиться відповідно до спеціального Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Отже, рішення суду щодо стягнення коштів із суб`єкта владних повноважень може бути виконане виключно органами Казначейства та не входить в межі судового контролю відповідно до положень ст. 382 КАС України.

Відтак, підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі шляхом зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання рішення суду від 01.04.2024 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судового збору в сумі 1211,20 грн - відсутні, оскільки повноважним органом відповідальним за виконання такого рішення є саме Державна казначейська служба України.

На підставі установлених обставин, доводів та наданих доказів, суд доходить висновку, що заява про встановлення судового контролю не підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 5 ст. 382-1 КАС України, ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 06.02.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна