Справа № 489/9556/24
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/9556/24
Номер провадження 2-а/489/26/25
Рішення

Іменем України

06 лютого 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В.В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 або відповідач 1), Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (далі-відповідач 2) про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

встановив

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він прибув 18.11.2024 без повістки до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання сертифікату на відстрочку від мобілізації згідно висновку ВЛК від 24.01.2024, за яким він визнаний обмежено придатним. Працівник ТЦК відмовив у видачі йому такого сертифіката та в грубій формі сказав, що його можуть повезти під конвоєм на ВЛК. З цим позивач не погодився. Тоді позивача провели до кабінету, де на нього було складено протокол від 18.10.2024 за ознаками ч.3 ст.210 КУпАП. В протоколі він здійснив запис, що відмовився проходити медичний огляд, оскільки вже його проходив та просив співробітника ТЦК виписати йому повістку не на 18.11.2024, а на більш пізнішу дату, що було проігноровано та розпочато відеофіксацію. Також позивачу було видано повістку про явку на 24.11.2024. Тому позивач вважав, що розгляд справи перенесено з 20 на 24 листопада. 21.11.2024 його було госпіталізовано в лікарню, на лікуванні перебував з 21.11.2024 по 28.11.2024. 25.11.2024 працівники ТЦК вручили його батьку спірну постанову від 20.11.2024. З вказаною постановою не згоден, у зв`язку з тим, що диспозиція ч.3 ст.210 КУпАП є альтернативною з посиланням на зміст правопорушень прописаних в ч.1 цієї статті, а саме вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. 18.11.2024 позивач не порушував вимоги ч.1 ст.210 КУпАП, так як 23.01.2024 проходив медичний огляд ВЛК до вступу в силу ЗУ "Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку за №3621-IX" від 21.03.2024. Окрім того, позивачу потрібен був певний час для збору медичних довідок. Йому не видавали направлення на проходження ВЛК.

З цих підстав просив суд визнати неправомірним дії відповідача 2 у перевищенні посадових повноважень в грубому порушенні його прав на захист та винесені постанови №821 від 20.11.2024 за якою незаконно притягнув позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, якого не вчиняв за ознаками ч.3 ст.210 КУпАП та наклав на позивача штраф у сумі 21250 грн. в той час, коли позивач перебував на лікуванні; скасувати спірну постанову.

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому вказав, що проходження медичного огляду є невід`ємною складовою виконання громадянами України військового обов`язку, організації належного обліку наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил під час мобілізації, в той же час, проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби не передбачає «зручного» для військовозобов`язаного часу для його проходження, в тому числі часу для збирання документів, та має бути проведено у строки передбаченні п.п. 2.8.6. п. 2.8. розділу Положення про ВЛК. Наказом Міністерства оборони України №262 від 27.04.2024 «Про затвердження Змін до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», з 04.05.2024 зі змісту Положення про військово- лікарську комісію в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402 виключено статус «обмежено придатний до військової служби», «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

В свою чергу, законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX установлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Таким чином, особи, які за наслідками проходження ВЛК визнані обмежено придатними до військової служби зобов`язанні повторно пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби, при цьому Закон №3621-IX встановлює обов`язок для осіб, які визнанні обмежено придатними пройти повторний медичний огляд на протязі дев`ятимісячного строку, а не встановлює конкретну дату для його проходження, а саме 04.02.2025 р., як закінчення строку наданого для його виконання.

З метою повторного проходження ВЛК гр. ОСОБА_1 , 18.11.2024 було вручено повістку №6091 для проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, від отримання якої він відмовився про що складено Акт відмови від отримання повістки від 18.11.2024 №2791 та видано направлення №3188 від 18.11.2024, про що внесено відомості до Журналу обліку вручених повісток ІНФОРМАЦІЯ_3 №717, а також Журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію. Тобто, направлення на проходження медичного огляду видавалося гр. ОСОБА_3 та було додано до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.11.2024 №813.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

18.11.2024 молодшим сержантом ОСОБА_4 було складено протокол №813 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 18.11.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та, будучи направленим на проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до військової служби, відмовився від проходження медичного огляду ВЛК. Чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення - о 15:00 год. 20.11.2024 в кабінеті №46. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється проходити медичний огляд ВЛК 18.11.24, тому що 26.01.2024 вже проходив його та попросив співробітника ТЦК виписати повістку не на 18.11.24, а на більш пізнішу дату; на його прохання співробітник ТЦК не звернув увагу, розпочав відеофіксацію.

20.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_5 винесено постанову №821 за правою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Встановлено, що 18.11.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та, будучи направленим на проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до військової служби, відмовився від проходження медичного огляду ВЛК. В свою чергу, ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.01.2024 ОСОБА_1 визнано непридатним в мирний час до військової служби, обмежено придатним у воєнний час до військової служби. Станом на дату розгляду справи інформації щодо проходження ним ВЛК не надав. Про місце і час розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в протоколі. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 21250,00 грн.

Відповідно до повістки №1310267 ОСОБА_1 необхідно з`явитися 24.11.2024 на 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних.

Відповідно до даних Журналу обліку вручення повісток ІНФОРМАЦІЯ_6 за №6091 ОСОБА_1 отримано повістку на ВЛК (18.11.2024). Згідно з копією такої повістки, ОСОБА_1 необхідно було з`явитися для проходження медичного огляду 18.11.2024 о 15:00 год.

18.11.2024 було складено Акт про відмову від отримання повістки ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він не бажає проходити ВЛК. Текст повістки про його явку на 15:00 год. 18.11.24 було доведено ОСОБА_1 (озвучено).

Також, 18.11.2024 було складено Акт про відмову від підпису повістки на проходження ВЛК.

18.11.2024 видано направлення ОСОБА_1 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та складено 18.11.2024 Акт про відмову від підпису в журналі за отримання направлення на проходження ВЛК.

Відомості про направлення ОСОБА_1 (№3188) занесено до Журналу реєстрації направлень на ВЛК, що доданий представником відповідача до відзиву.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 20.11.2024, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч.2 ст. 235 КУпАП).

Згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу,стосовно якої розглядається справа(прізвище,ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені правові положення, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Тим же Положенням передбачено, що у разі мобілізаційних заходів постанова ВЛК дійсна протягом 12 місяців, тобто військовозобов`язаний може бути викликаний для проходження ВЛК через 12 місяців.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, позивач стверджує, що згідно з висновком ВЛК від 24.01.2024 його визнано обмежено придатним та до відповідача він добровільно з`явився для отримання сертифіката на відстрочку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX (яким були внесені зміни до Закону №2232-ХІІ, набрав чинності з 18.05.2024) було скасовано статус «обмежено придатний».

Прикінцевими та перехідними положеннями даного Закону було установлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.

Тобто, оскільки позивача визнано за результатами ВЛК обмежено придатним з 24.01.2025, до набрання чинності вищевказаним Законом, то він підлягає повторному медичному огляду протягом 9-місячного строку. З цього слідує, що законних підстав відмовлятися від проходження повторного медичного огляду позивач не мав.

Також, як стверджує позивач, він був 21.11.2024 госпіталізований до лікарні та не мав змоги сповістити ТЦК про своє лікування. Проте, матеріали справи свідчать про те, що підписавшись в протоколі №813 про адміністративне правопорушення від 18.11.24, позивач був обізнаний про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього 20.11.2024. Тобто, період перебування позивача на стаціонарному лікуванні та розгляд справи про адміністративне правопорушення є різними. З цих підстав суд критично оцінює посилання позивача що спірну постанову було винесено відносно нього в той день, коли він перебував на лікуванні.

Окрім того, спростовуються матеріалами справи і твердження позивача про те, що йому не видавали направлення на проходження ВЛК.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач написав власноруч відмову від проходження ВЛК. Вказана обставина позивачем будь-якими доказами спростована не була, більше того, останній у своєму позові фактично не заперечує своєї відмови від проходження ВЛК, мотивуючи це незаконністю дій працівників ТЦК, оскільки позивач вважає, що йому, зокрема, потрібен був час, щоб підготувати медичні документи.

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову №821 від 20.11.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягуються.

Керуючись ст. ст.241-246,286 КАС України,суд

вирішив

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв