Справа № 160/31683/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-
28 листопада 2024 року ОСОБА_1 в особі представника Похвалітого Анатолія Анатолійовича, через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №4344 від 05.11.2024;
- стягнути з Відповідача - військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , на користь Позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 раніше стягнені (утримані) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №4344 від 05.11.2024 з місячного грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 кошти у розмірі 4320 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №4344 від 05.11.2024, прийняте за наслідками службового розслідування, проведеного з порушення вимог Дисциплінарного статуту і Порядку № 608 та поза межами двомісячного строку, встановленого для службового розслідування, висновки про винуватість Позивача у вчиненні дисциплінарного проступку ґрунтується виключно на припущеннях, за відсутності належних, достатніх доказів, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач 04.12.2024 надав відзив на позов у якому просив відмовити у задоволенні позову в обгрунтування якого зазначив, що матеріалами службового розслідування встановлено, що військовослужбовець старший сержант ОСОБА_1 , передав та довірив здачу отриманої особистої зброї іншому військовослужбовцю, що призвело до подальшої втрати 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89 1 к-т, чим порушив пункт 2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359, вимоги статей 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.1 4 Розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. А тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №4344 від 05.11.2024 прийнятий у відповідності до вимог чинного законодавства України.
06.12.2024 за на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що доводи викладені в відзиві на позовну заяву не є підставою для відмови в задоволені позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» проходив військову службу у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 року №64 позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Та призначено на посаду лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2022 №81 старшого сержанта ОСОБА_1 , лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зараховано у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.04.2022 року №116 старшого сержанта ОСОБА_1 , лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, який самовільно залишив військову частину 10 березня 2022 року (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України з 22 квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №86-РС від 24.04.2022.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2022 №148 вважати таким, що зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : старшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.06.2024 року № 161 старшого сержанта ОСОБА_1 поновлено на посаді та призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління командира батареї 1 мінометної батареї НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.06.2024 року № 3832 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом втрати зброї 11.03.2022 року старшого сержанта ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування складено Акт, яким факт втрати особистої зброї, 5,45 мм автомата АК-74 № НОМЕР_5 - 1 к-т, старшим сержантом ОСОБА_2 , в районі населеного пункту Графське, Донецької області, 11.03.2022 року, підтвердився.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 05.11.2024 року № 4344:
1. Факт втрати особистої зброї, 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89 - 1 к-т, старшим сержантом ОСОБА_2 , в районі населеного пункту Графське, Донецької області, 11.03.2022 року, підтвердився.
2. За неналежне виконання службових обов`язків та порушення вимог пункту 2 розділу X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359, вимоги статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.1 - 4 Розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, старшого сержанта ОСОБА_3 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності, на підставі пункту «в», статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у вигляді «СУВОРА ДОГАНА».
3. За неналежне ставлення до отриманої зброї, неналежне виконання службових обов`язків та низькій рівень виконавчої дисципліни, враховуючи вимоги ст. 6, 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», притягнути до матеріальної відповідальності та стягнути зі старшого сержанта ОСОБА_4 завдану державі шкоду в десятикратному розмірі, на загальну суму: 33 640,90 грн. (тридцять три тисячі шістсот сорок гривень 90 копійок).
4. Начальнику служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , врахувати факт безповоротної втрати особистої зброї старшого сержанта ОСОБА_5 , а саме, 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89 - 1 к-т, залишковою вартістю 3 364,09 грн. (три тисячі триста шістдесят чотири гривні 09 копійок), після чого, невідкладно вжити, визначені Положенням про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року №1225, Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359 та Порядком списання військового майна у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, що затверджений наказом Міністерств оборони України від 29.03.2021 року №81, заходи для списання всього вказаного майна.
4.1. З метою встановлення додаткових обставин втрати 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89, ступеню вини та ознак кримінального правопорушення в діях старшого сержанта ОСОБА_5 , для кваліфікованої оцінки та прийняття рішення за даним випадком, відповідно до Кримінального Кодексу України, матеріали службового розслідування направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.
5. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 врахувати встановлений факт втрати та виникнення нестачі по службі засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 на суму: 3 364,09 грн. (три тисячі триста шістдесят чотири гривні 09 копійок), та вжити визначені Порядком списання військового майна у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 29.03.2021 року №81, заходи.
5.1. Враховуючи приписи Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», завдану державі шкоду (безповоротні втрати) в десяти кратному розмірі, на загальну суму: 33 640,90 гри. (тридцять три тисячі шістсот сорок гривень 90 копійок), віднести на рахунок старшого сержанта ОСОБА_4 у повному обсязі.
5.2. Врахувати факт притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта ОСОБА_4 .
6. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 занести відповідні записи, про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в особову картку старшого сержанта ОСОБА_4 .
7. Командирам підрозділів посилити контроль за особовим складом та відповідністю стану військовослужбовців вимогам статутів та законодавства України, довести інформацію про даний випадок до всього особового складу в частині, що його стосується.
8. Контроль за виконанням наказу покласти на начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з наказом від 05.11.2024 року № 4344, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Суд зазначає, що зміст позову та підстави звернення ОСОБА_1 до суду фактично зводяться до непогодження позивача із наказом, за яким його притягнуто до матеріальної відповідальності та з порушенням термінів проведення службового розслідування.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
За приписами пункту 3 Розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативноправових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 13 розділу ІІІ Порядку № 608).
Відповідно пунктів 1-6 Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
З матеріалів справи вбачається, що днем початку службового розслідування є день видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.06.2024 №3832 «Про призначення службового розслідування», тобто 26.06.2024.
Таким чином, двомісячний термін проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.06.2024 №3832 «Про призначення службового розслідування», з урахуванням положень пункту 13 розділу ІІІ Порядку № 608, спливав 25.08.2024, тоді як командиром військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» прийнято наказ №4344 лише 05.11.2024.
Проте суд вважає, що порушення строку проведення службового розслідування в умовах військового стану не є підставою для не врахування його результатів, тому що підставою для винесення оскаржуваного наказу слугувало встановлення за результатами службового розслідування факту втрати особистої зброї, 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89 - 1 к-т, старшим сержантом ОСОБА_1 , в районі населеного пункту Графське, Донецької області, 11.03.2022 року.
Так, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року №160-IX (далі - Закон №160-IX).
Пункти 4, 5 частини першої статті 1 Закону №160-IX установлюють, що матеріальна відповідальність - це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Частиною 2 ст.3 Закону №160-ІХ визначено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно з ч.1, 3 ст. 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.
В п.3.16 Акту розслідування зазначено, що згідно накладної з книги видачі стрілецької зброї та боєприпасів служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , лист №20, встановлено, що 03 березня 2022 року, 5,45 автомат АК-74 № НОМЕР_6 , було видано старшому сержанту ОСОБА_1 , був ввірений позивачу для службового користування та підлягав поверненню.
Разом з тим, матеріали службового розслідування не містять даних про передачу позивачу зазначеного автомату з боєкомплектом. Проводячи службове розслідування уповноважена особа не звернула увагу на відсутність письмового зобов`язання про взяття позивачем повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих для зберігання.
З матеріалів службового розслідування (п.4.1., Наказу № 4344 та п.5.1. Акту розслідування) вбачається, що з метою встановлення додаткових обставин втрати 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89, ступеню вини та ознак кримінального правопорушення в діях старшого сержанта ОСОБА_5 , для кваліфікованої оцінки та прийняття рішення за даним випадком, відповідно до Кримінального Кодексу України, матеріали службового розслідування направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.
Згідно з ч.5 ст.10 Закону №160-ІХ у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.
Відповідачем не надано доказів наявності/відсутності кримінального провадження, за повідомленими обставинами, щодо позивача.
Разом з тим, суд зазначає, що в обґрунтування провини позивача відповідач в оскаржуваному наказі навів перелік норм, зі змісту яких вбачається, що в провину позивача ставиться порушення ним порядку обліку військового майна (відповідно, неналежне виконання позивачем службових обов`язків).
Зокрема за приписами ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут ВС), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту ВС визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Так, наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 затверджено Інструкцію про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 359).
Ця Інструкція визначає порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - національний персонал).
За визначенням наведеним у пункту 2 Інструкції №359 стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.
Так, відповідно до п. 2 розділу Х Інструкції №359 військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).
Відповідно до статті 11 Статуту передбачено обов`язок військовослужбовця знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Суд зазначає, що із досліджених матеріалів службового розслідування, зокрема акта службового розслідування та опитаних під час проведення службового розслідування військовослужбовців військової частини встановлено, що в березні 2022 року в результаті штурмових дій, переважаючими по чисельності та озброєнню, збройними силами російської федерації, підрозділи військової частини НОМЕР_1 були вимушені відступити та залишити АДРЕСА_1 . Відповідно до пояснень старшого сержанта ОСОБА_4 , який на час події займав посаду лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 09 березня 2022 року, він приймав участь у бойових діях по захисту територіальної цілісності України під містом Волноваха, Донецької області. Під час бою в нього трапився серцевий напад, а саме, за ствердженням самого старшого сержанта ОСОБА_4 , інфаркт міокарда. За словами військовослужбовця він не міг самостійно рухатись. Евакуюватися з поля бою йому допоміг його син, солдат ОСОБА_6 , попередньо зрізавши з нього бронежилет та шолом, які надавали додаткової ваги та заважали під час евакуації. Надалі, за ствердженням військовослужбовця, 11 березня 2022 року, він опинився в населеному пункті Графське, Донецької області, де він здав свою особисту зброю, за наказом командира підрозділу з позивним «ПЕТРУХА», за допомогою іншого військовослужбовця, так як не міг контролювати своє тіло, з метою подальшої евакуації. Особистий підпис, в відомості закріплення зброї, в зв`язку зі здачею зброї, він не ставив, але отримав усні запевнення, від командира підрозділу з позивним «ПЕТРУХА», про те що зброя здана з відповідним записом в відомості закріплення зброї. Відповідно облікових документів, наданих службою засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 , за старшим сержантом ОСОБА_2 , рахується 5,45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_6 , виданий 03.03.2022 року службою ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 . Позивний «ПЕТРУХА» належав старшому сержанту ОСОБА_7 . Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2023 року №70, старшого сержанта ОСОБА_8 увільнено від займаної посади у зв`язку з загибеллю. Таким чином відібрати пояснення у старшого сержанта ОСОБА_8 , та підтвердити або спростувати факт здачі зброї старшим сержантом ОСОБА_2 не надається можливим. Відповідно до пояснень солдата ОСОБА_9 , які були надані під час службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 , від 30.06.2022 року №1834 «За фактом втрати особистої зброї солдатом ОСОБА_10 », 14 березня 2022 року, він допоміг своєму батьку ОСОБА_11 покинути населений пункт Володимирівка, Донецької області, де відбувались бойові дії, з метою самостійної евакуації для подальшого лікування, та повернувся назад до свого підрозділу в населеному пункті Володимирівка. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської селищної ради, Дніпропетровської області, від 07.03.2023 року №135, встановлено, що вже 14 березня 2022 року старший сержант ОСОБА_12 звернувся за медичною допомогою в лікувальний заклад, розташований в населеному пункті Покровське, Дніпропетровської області, де йому було поставлено діагноз «Радикулопатія, поперековий відділ», і лише 22.03.2022 року було поставлено діагноз «ІХС: дифузний кардіосклероз СН2А ст.».
Таким чином старший сержант ОСОБА_12 в населеному пункті Графське, Донецької області, де як він стверджує здав зброю, з метою евакуації, на саму евакуацію не потрапив. Надалі за допомогою сина, будучи хворим, через дві доби, вже покинув населений пункт Володимирівка, Донецької області, де розпочались бойові дії, та в подальшому протягом кількох годин, що здається маловірогідним за умови стану здоров`я на які посилається сержант ОСОБА_12 , дістався населеного пункту Покровське, Донецької області, та звернувся до лікувального закладу.
Відповідно до пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_13 , командира 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , також встановлено, що після відступу з АДРЕСА_1 , частина особового складу НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , протягом доби 11.03.2022 року перебувала в населеному пункті Графське, Донецької області. В зазначений населений пункт відійшли боєздатні військовослужбовці. Поранені військовослужбовці та ті які за станом здоров`я не мали змоги вести оборонні дії, одразу всіма наявними транспортними засобами (автобус, HAMER, бортовий КАМАЗ), евакуйовувались в інший населений пункт, м. Курахове, Донецької області, так як в населеному пункті Графське, Донецької області, був відсутній стабілізаційний медичний пункт. Перебуваючи в населеному пункті Графське, Донецької області, старший лейтенант ОСОБА_14 , від командира НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , підполковника з позивним « ІНФОРМАЦІЯ_4 », отримав наказ обійти місцевість, всі будівлі і споруди, та переписати всіх військовослужбовців, з метою встановлення реальної кількості боєздатних військовослужбовців. Під час виконання наказу командира НОМЕР_4 механізованого батальйону, старший лейтенант ОСОБА_15 не зустрічав старшого сержанта ОСОБА_3 . Натомість він зустрічався з старшим сержантом ОСОБА_16 , з позивним «ПЕТРУХА», командиром гранатометного взводу НОМЕР_4 механізованого батальйону, який на той час додатково виконував обов`язки головного сержанта 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Старший сержант ОСОБА_17 не доповідав про наявність хворих і поранених, евакуація яких не здійснена або здійснити її не надається можливим. За результатами виконання вказаного наказу, було складено рапорт, на підставі якого старшого сержанту ОСОБА_3 , було подано як такого, що самовільно залишив розташування військової частини. Рано вранці 12.03.2022 року військовослужбовці НОМЕР_4 механізованого батальйону вибули з населеного пункту Графське, Донецької області, в повному складі, разом зі всією наявною зброєю та боєкомплектом, з метою зайняти населений пункт Володимирівка, Донецької області. Лишитися могли тільки ті військовослужбовці які сховались в населеному пункті Графське, Донецької області, з метою уникнення участі в подальших бойових діях. Поранені та тяжко хворі військовослужбовці, які не мали можливості самостійно пересуватися не повинні були залишатись в населеному пункті Графське, Донецької області, так як протягом попередньої доби їх евакуйовували до міста Курахове, Донецької області. Вірогідність того, що про пораненого військовослужбовця забули та не здійснили його евакуацію дуже низька, тим більше, якщо це була група військовослужбовців, яких бачили та про яких знав старший сержант ОСОБА_17 .
Відповідно до пояснень сержанта ОСОБА_18 , яка на час подій займала посаду бойового медика 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 10.03.2022 року, після відходу військовослужбовців НОМЕР_4 механізованого батальйону з населеного пункту АДРЕСА_1 , до населеного пункту Валер`янівка, Донецької області, її разом з іншими військовослужбовцями, автобусом відвезли до населеного пункту назву якого вона не знає, та припускає, що можливо це було Графське, Донецької області, де також надавалась військовим медична допомога та працювали евакуаційні бригади. В автобусі вона бачила старшого сержанта ОСОБА_3 . В зазначеному населеному пункті старший сержант ОСОБА_12 звертався до неї зі скаргами на самопочуття. Спочатку він жалівся на коліно та неможливість вільно пересуватись і спирався на палицю, а потім виказував жалоби не біль у серці, при цьому бажання піти на евакуацію він не висловлював та від участі в бойових діях не відмовлявся, зброя старшого сержанта ОСОБА_4 знаходилась при ньому.
В своїх поясненнях головний сержант ОСОБА_19 , який на час подій займав посаду головного сержанта взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зазначив що, старшого сержанта ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_20 , головний сержант ОСОБА_19 не знає. По пред`явленим фотографіям, на яких присутній старший сержант ОСОБА_12 , він впізнав військовослужбовця, якого бачив в червні 2022 року в населеному пункті Ганівка, Донецької області, який повільно пересувався за допомогою палиці. Але чи був військовослужбовець в населеному пункті Графське, Донецької області, 11 березня 2022 року остаточно стверджувати не може, йому здається, що зустрічав його в приміщенні коледжу чи училища, де були тимчасово розміщені військовослужбовці 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . В населеному пункті Володимирівка, Донецької області, коли тримали саму Володимирівку, Донецької області, в березні 2022 року до 16 числа, він з ним не пересікався. Припустимо, той факт, що старший сержант ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував в населеному пункті Графське, Донецької області, в якійсь із будівель в окремій кімнаті, де його ніхто не бачив, або не помічали. Але підтвердити або спростувати даний факт, так само як і факт здачі зброї старшим сержантом ОСОБА_21 старшому сержанту ОСОБА_7 , не надається можливим за відсутністю свідків та документів, які могли би підтвердити або спростувати дані факти. Також залишається під сумнівом пояснення старшого сержанта ОСОБА_5 , в зв`язку з тим, що будучи хворим і не здатним пересуватися без додаткової допомоги, посилаючись на неможливість самостійно здати зброю під особистий підпис, військовослужбовець не скористався евакуацією, а самовільно покинув район розташування військової частини з метою подальшого лікування. Додатково старший лейтенант ОСОБА_15 повідомив, що були непоодинокі випадки, коли мобілізовані військовослужбовці під час бойових дій за місто Волноваха, Донецької області, кидали зброю, засоби індивідуального захисту (бронежилет, шолом) та самовільно залишали розташування військової частини і місце ведення бойових дій. В подальшому старший сержант ОСОБА_12 , 26.05.2022 року повернувся до розташування 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та надав виписку із медичної карти стаціонарного хворого про знаходження, в період з 20.04.2022 року по 20.05.2022 року, на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги». При цьому, документів які б мали підтвердити його законну відсутність з дати виявлення цього факту у військовій частині, а саме з 10.03.2022року, не надав, та подробиці передачі своєї зброї саме старшому сержанту ОСОБА_22 , на той час не повідомляв.
Із пояснень, від 04.10.2024 року, старшого сержанта ОСОБА_5 , який на час події займав посаду лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що 09 березня 2022 року, він приймав участь у бойових діях по захисту територіальної цілісності України під містом Волноваха, Донецької області. Під час бою в нього трапився серцевий напад, за ствердженням самого старшого сержанта ОСОБА_4 , інфаркт міокарда. За словами військовослужбовця він не міг самостійно рухатись. Евакуюватися з поля бою йому допоміг його син, солдат ОСОБА_6 , попередньо зрізавши з нього бронежилет та шолом, які надавали додаткової ваги та заважали під час евакуації. Просуваючись далі, вони зустріли військовослужбовця на позивний « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ( ОСОБА_23 ), який допоміг з подальшою евакуацією вже на техніці. Так за допомогою декількох пересадок його доправили до населеного пункту Графське, Волноваського району, Донецької області, і розмістили в приміщенні для вирішення питання подальшої евакуації. Згодом до кімнати зайшов командир на позивний «ПЕТРУХА» ( ОСОБА_24 ) і наказав здати зброю всьому особовому складу який відправляється на подальшу евакуацію. Так як він не міг самостійно пересуватися, йому допомогли здати зброю військовослужбовці які знаходилися поряд, та переконали його що зброю передали ОСОБА_22 , і той в свою чергу здав 5,45 мм автомат АК-74 №6286920-89 вже під підпис, про що повідомив пізніше і особисто ОСОБА_17 .
Відповідно до пояснень солдата ОСОБА_25 від 01.07.2022 року, відібраних під час проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 30.06.2022 року №1834, «За фактом втрати особистої зброї солдатом ОСОБА_26 », стало відомо, що 02.03.2022 року він був зарахований у списки військової частини НОМЕР_1 . Надалі 03 чи 04 березня 2022 року (точну дату не пам`ятає) йому видали 5,45 мм автомат АК НОМЕР_7 , номер автомату не пам`ятає. Зброю отримав в населеному пункті Красна Поляна, Донецької області. Видав зброю офіцер, прізвище якого він не пам`ятає. ОСОБА_27 залишив в будинку в с. Володимирівка, Донецької області, 14 березня 2022 року, коли виводив свого батька ОСОБА_28 з села, в зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Автомат залишив під наглядом старшого їхньої групи сержанта ОСОБА_29 . Після того, як вивів батька з населеного пункту Володимирівка, Донецької області, повернувся назад, але побачив, що будинок в якому залишив зброю, горить, більш за все в нього потрапив снаряд, так як в той час відбувався артилерійський обстріл. Інші будинки, що були розташовані поряд, також горіли, залишатись на місці було небезпечно. Разом з іншими військовослужбовцями його підрозділу, він відступив з села. Сержанта ОСОБА_29 більше не бачив. Автомат мав бути знищеним через пожежу.
Відповідно до ст. 3 Закону №160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч.1). Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди (ч.2).
В розділі ІІ Закону №160 визначено 3 види матеріальної відповідальності, а саме обмежена матеріальна відповідальність, повна та підвищена матеріальна відповідальність.
Відповідно до ст. 6 Закону №160, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей (ч.1). Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України (.3).
Згідно з ст. 7 Закону №160 розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (ч.1). Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами (ч.2).
Приписами ст.8 Закону №160 визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч.1). У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч.2). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч.3). Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч.5). За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч.6). Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч.7).
В ст. 9 Закону №160, визначено, що завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації (ч.1). Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч.3).
Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону (ч.1 ст.10 Закону №160). Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 13 Закону №160).
Отже Підстави та умови притягнення позивача до матеріальної відповідальності передбачені ст. 3 Закону №160.
Лише при наявності й доведеності існування всіх передбачених спеціальним законом умов, можливо притягнути військовослужбовця до матеріальної відповідальності.
З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності є факт втрати особистої зброї, 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89 - 1 к-т, старшим сержантом ОСОБА_2 , в районі населеного пункту Графське, Донецької області, 11.03.2022 року. За яким встановлено, що старший сержант ОСОБА_12 , являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займаючи посаду лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану, неналежним чином виконував свої службові обов`язки, що знайшло своє відображення у неналежному ставленні до правил зберігання та поводження зі стрілецькою зброєю, та призвело до втрати 5,45 мм автомата АК-74 №6286920-89 - 1 к-т. Своїми діями старший сержант ОСОБА_12 , порушив вимоги пункту 2 розділу X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359, вимоги статей 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.1 - 4 Розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.
Таким чином, суд вважає, що службовим розслідуванням доведено склад правопорушення, який вчинив позивач та за який його правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки позивач не вжив всіх заходів по збереженню майна: не тримав його при собі, залишив без належної охорони.
Беручи до уваги факт встановлення та документування втрати позивачем особистої зброї, 5,45 мм автомата АК-74 № НОМЕР_5 - 1 к-т, в районі населеного пункту Графське, Донецької області, 11.03.2022 року, чим заподіяні матеріальні збитки, командир військової частини НОМЕР_1 мав обґрунтовані підстави для прийняття наказу «Про результати службового розслідування» від 05.11.2024 року № 4344.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 4344 від 05.11.2024 року винесений під час дії воєнного стану з дотриманням вимог чинного законодавства.
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ПН НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 лютого 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков