Справа № 420/37548/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
06 лютого 2025 року м.Одеса
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 04.12.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» в особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі щодо невидачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 (дата видачі: 19.02.2024, дійсний до: 19.02.2034, орган, що видав 2110) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів;
- зобов`язати Державне підприємство «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Польщі (адреса фактичного місцезнаходження: Грюнвальдська площа, буд. 22, м. Вроцлав, Республіка Польща) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 19.02.2024, дійсний до: 19.02.2034, орган, що видав 2110) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024, тобто без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів.
Ухвалою від 09.12.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В судовому засіданні представники Державного підприємства «Документ» та Державної міграційної служби України посилаючись на ч. 3 ст. 123 КАС України, підтримали заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду
Представник позивача заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання, зазначивши, що з заявою про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивач звернувся до ДП «Документ» 14.02.2024 року. 19 лютого 2024 року в мобільному застосунку «Дія» позивач дізнався про виготовлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданого Ужгородським відділом ГУ ДМС і лише 05.11.2024 року позивач дізнався через телефонний додаток від працівника філії про доставку паспорту до філії. Отже строк звернення до суду треба обраховувати з 05.11.2024 року. До суду позивач звернувся з позовною заявою 03.12.2023 року, а тому строк звернення до суду позивачем не пропущено, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою суду від 30.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Судом встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви.
04.02.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Як вказано у заяві, 14.02.2024 року позивач звернувся до філії паспортного сервісу ДП «Документ» у Республіці Польща, м. Вроцлав для надання послуг з оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Відповідно до інформації, що наявна в мобільному застосунку «Дія» позивача, 19.02.2024 року на його ім`я виготовлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Надалі, понад 8 місяців, відповідач-2 не повідомляв позивача (бездіяв) про готовність його паспорту до видачі та відповідно не видавав його позивачу наручно, в порушення тримісячного строку виготовлення та видачі документу, оскільки п. 11 Порядку № 678, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідка оформлюються у строки, встановлені законодавством, та видаються у строк до трьох місяців з дня прийняття відповідного рішення для їх оформлення.
Таким чином, як стверджує позивач, навіть після спливу тримісячного строку було відсутнє порушення прав позивача, оскільки ДП «Документ» надало вищезазначене роз`яснення і у зв`язку з цим позивач чекав доставлення свого закордонного паспорту понад 8 місяців через технічні несправності з боку ДП «Документ» та був впевнений, що отримає свій закордонний паспорт в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення - 14.02.2024 р.
Вирішуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.
Відповідно до пункту 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).
Гарантії, пов`язані із реалізацією права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до суду (пункт 25 рішення у справі Делькур проти Бельгії від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі Гофман проти Німеччини від 11.11.2001р.).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.
Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Відтак суд вважає за доцільне заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити, визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити позивачу строк звернення до суду з даною позовною заявою, а у задоволенні заяви представника Державного підприємства «Документ» про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.
Таким чином, позивачем у визначений судом строк усунено недоліки позову.
Відповідно до ч.14 ст.171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 48, 171, 172, 243, 248, 262 КАС України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з даною позовною заявою.
У задоволенні заяви представника Державного підприємства «Документ» про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України та Державного підприємства «Документ» особі його відокремленого підрозділу - філії в Польщі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Призначити підготовче засідання на 18.02.2025 року о 10:00 год. у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №24 (2-й поверх).
Копію ухвали направити сторонам у справі, разом з інформацією про їхні процесуальні права та обов`язки.
Справа розглядатиметься суддею одноособово.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Вовченко