Справа № 727/538/25
Суддя: Дубець О. С.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/538/25
Провадження № 2-а/727/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3784718, винесену інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Яремчуком Антоном Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 16 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позову заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить суд:

-у задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити за безпідставністю.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 04.01.2025 о 02:29:50 год. щодо нього складено постанову в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із тим, що він керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 в якому був встановлений ряд додаткових сидінь у вигляді дивану та при цьому дана відмітка не була зазначена в свідоцтві про реєстрацію автомобіля, чим порушив п. 31.1 ПДР технічний стан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів.

Позивач не погоджується із даною постановою, вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що факт первинної реєстрації транспортного засобу свідчить, що станом на 27 жовтня 2023 року вказаний автомобіль за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, відомостям Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації та у зв`язку із цим компетентним органом здійснено реєстрацію транспортного засобу.

Посилається на те, що представник поліції не зміг підтвердити або спростувати той факт, що транспортний засіб було переобладнано зі збільшенням пасажирських місць, більше того, ними не було здійснено огляд салону відповідного транспортного засобу та перевірку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Зазначає, що відповідачем не доведено в діях позивача складу адміністративного правопорушення з огляду на відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає позов безпідставним.

Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 04 січня 2025 року при здійсненні патрулювання екіпажам поліції було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , в якому був встановлений ряд додаткових сидінь у вигляді дивану та при цьому дана відмітка не була зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 31.1 ПДР України.

Зазначає, що відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції. Згідно з пунктом 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокатка Біла У.М. не з`явились, спрямували до суду заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

В судове засідання представник Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У відповідності до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 04 січня 2025 року інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Яремчуком Антоном Вікторовичем була винесена постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3784718, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП за порушення п. 31.1 ПДР технічний стан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, а саме: ОСОБА_1 04.01.2025 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 в якому був встановлений ряд додаткових сидінь у вигляді дивану та при цьому дана відмітка не була зазначена в свідоцтві про реєстрацію автомобіля. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Копію вказаної постанови позивач отримав на місці її складення.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , має особливу відмітку: загальний автобус (мікроавтобус), кількість сидячих місць з місцем водія 14.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є встановлення законності та обґрунтованості постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР в частині не відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання вимогам стандартів.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтю 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенню правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.

Згідно із частинами 1, 2 статті 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема частиною 1 статті 121, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР України).

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Аналогічна вимога міститься в пункті 1.3. ПДР України, відповідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3784718 від 04.01.2025 винесеної щодо нього за частиною 1 статті 121 КУпАП, за позицією відповідача, відбулось за адміністративне правопорушення у зв`язку із тим, що позивач керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 в якому був встановлений ряд додаткових сидінь у вигляді дивану та при цьому дана відмітка не була зазначена в свідоцтві про реєстрацію автомобіля. Такі порушення відповідачем кваліфіковані, як порушення пункту 31.1 ПДР України технічний стан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів.

Відповідно вимог пункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Із наведеного вище можна виснувати, що у розумінні ПДР України притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП можливе лише у разі встановлення факту керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті (керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів), або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Як слідує з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у порушенні пункту 31.1 ПДР України встановлена тільки в самій постанові, яка оскаржується. Інших достатніх, належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3784718 від 04.01.2025 не є достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП, оскільки зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, вказаних у цій постанові.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки позивач заперечує вчинення адміністративного правопорушення, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Будь-яких інших доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого передбачених частиною 1 статті 121 КУпАП, відповідачем не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що складення постанови з дотриманням вимог статті 283 КУпАП не є достатнім доказом підтвердження вчиненого особою правопорушення, оскільки сам по собі опис уповноваженою особою адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У рішенні від 28 жовтня 2010 року справі «Трофимчук проти України» (Заява № 4241/03) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін, наведені у позові та відзиві, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні. Оскільки, беручи до уваги те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, суд не дає оцінку всім доводам позивача щодо правомірності оскаржуваної постанови, оскільки вони стосуються оцінки норм матеріального права.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги статті 252 КУпАП.

З огляду на висновки наведені судом в мотивувальній частині рішення щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а також про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EHA №3784718 від 04 січня 2025 року, винесена за частиною 1 статті 121 КУпАП щодо ОСОБА_1 і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, є протиправною, та підлягає скасуванню, а провадження у адміністративні справі закриттю.

Щодо судових витрат

Судом встановлено, що за розгляд справи Шевченківським районним судом м. Чернівців позивачем сплачений судовий збір за розгляд справи в сумі 484,40 грн.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі наведеного та у зв`язку із задоволенням позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 484,48 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 286, 292, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову винесену щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за частиною 1 статті 121 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії EHA №3784718 від 04 січня 2025 року.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: вул. Ботанічна 24, м. Вінниця, .

Дата складання повного судового рішення 03 лютого 2025 року.

Суддя Дубець О.С.