Справа № 688/85/25
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/85/25
№ 2-а/688/1/25
Рішення

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

представника позивача Васильченка В.О.,

представника відповідача Почекети А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

07.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду в системі «Електронний суд» з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 26.12.2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була винесена постанова №894, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Вказаною постановою вона була визнана винуватою у тому, що як Судилківський сільський голова, керівник органу місцевого самоврядування (посадова особа), отримавши розпорядження №626 від 16.12.2024 року від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , не здійснила оповіщення та не забезпечила прибуття на 09 год 00 хв 18.12.2024 року мешканців Судилківської сільської об`єднаної територіальної громади 15 військовозобов`язаних, чим порушила вимоги абз. 8 ст. 15 Закон України «Про оборону України», ст.ст. 38, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинила адміністративне правопорушення в особливий період, що тягне за собою порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності у даному випадку є незаконним та безпідставним, а оскаржувана постанова необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення в її діях, оскільки при розгляді даної справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що наявність в її діях ознак проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Зазначає, що на виконання вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, нею в межах наданих повноважень видано розпорядження №37-р/во від 16.12.2024 року «Про оповіщення військовозобов`язаних», яким виконано обов`язки по виданню акту про проведення оповіщення, визначення осіб, відповідальних за здійснення оповіщення. Окрім цього, на виконання розпорядження №626 від 16.12.2024 року та №37-р/во від 16.12.2024 року відповідними особами здійснено заходи оповіщення щодо зазначених у розпорядженні військовозобов`язаних за адресами їх задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом прибуття до них. Разом із тим, об`єктивної можливості здійснити вручення повісток не було через відсутність осіб, зазначених в розпорядженні, за адресами задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Відповідна інформація щодо здійснення заходів оповіщення була надана інспектором з військового обліку. 18.12.2024 року нею листом № 01-23/02-30/4527/2024 було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_2 про здійсненні заходи оповіщення, проведені на виконання розпорядження, що свідчить про виконання нею відповідного обов`язку.

А тому, просить суд скасувати постанову №894 по справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2024 року, винесену відносно неї тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення стягнення у виді попередження; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністативного правопорушення.

Позиції учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник позивача Васильченко В.О. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у судовому засіданніпозов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки позивач ОСОБА_1 була правомірно притягнута до адміністративної відповідальності.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 13 год 00 хв 16.01.2025 року, який за клопотанням представника відповідача Почекети А.І. через його тимчасову непрацезданість внаслідок хвороби було відкладено до 11 год 00 хв 28.01.2025 року, а за клопотанням представника позивача Васильченка А.І. через його зайнятість в іншій справі до 14 год 00 хв 05.02.2025 року.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що розпорядженням т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 №626 від 16.12.2024 року, адресованим голові Судилківської ОТГ ОСОБА_1 на виконання Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», зобов`язано:

1) здійснити оповіщення 15-ти військовозобов`язаних (згідно переліку), які проживають на території Судилківської ОТГ (с. Судилків), про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та забезпечити їх прибуття о 09 год 00 хв 18.12.2024 року;

2) про результати виконання розпорядження поінформувати 18.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3) звернення щодо військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки, а копії - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.12.2024 року на виконання розпорядження №626 від 16.12.2024 року, сільським головою Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_1 видано розпорядження №37-р/во «Про оповіщення військовозобов`язаних», згідно якого інспекторам з військового обліку відділу організаційно-кадрової роботи та документообігу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в термін до 18.12.2024 року здійснити оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик о 09 год 00 хв 18.12.2024 року (згідно розпорядження) до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно списку, що додається; довести розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №626 від 16.12.2024 року до відома вказаних осіб у частині, що стосується їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; про результати виконання розпорядження поінформувати виконавчий комітет Судилківської сільської ради до 18.12.2024 року.

Листом № 01-23/02-30/4527/2024 від 18.12.2024 року голова Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_1 на виконання розпорядження №626 від 16.12.2024 року та Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», повідомила ІНФОРМАЦІЯ_2 про здійснені заходи щодо оповіщення військовозобов`язаних та надала відповідну інформацію, що міститься в додатку до листа - список військовозобов`язаних громадян, заходи із оповіщення яких, здійснювались інспектором з військового обліку ОСОБА_5

24.12.2024 року начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення №377 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у графі якого суть адміністративного правопорушення викладено обвинувачення наступного змісту: «Судилківський сільський голова Котик Т.М., як керівник органу місцевого самоврядування (посалова особа), отримавши розпорядження № 626 від 16.12.2024 року від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , не здійснила оповіщення та не забезпечила прибуття на 09 год 00 хв 18.12.2024 року мешканців Судилківської сільської об`єднаної територіальної громади 15 військовозобов`язаних, відповідно до зазначеного в розпорядженні осіб, не виконала його в повному обсязі. Станом на 24.12.2024 року розпорядження не виконано (не вручено повісток), жоден із 15-ти військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув. Письмовою інформацією (вих №01-23/02-30/4527/2024 від 18.12.2024 р.) сільський голова Котик Т.М. повідомила: про оповіщення військовозобов`язаних ОСОБА_7 , 1990 р.н. та ОСОБА_8 , 1991 р.н., але в повістках (відповідно) №626/1 та №626/2 підписів військовозобов`язаних про оповіщення відсутні; про місця знаходження (перебування) десяти військовозобов`язаних зі слів їхніх родичів: ОСОБА_9 , 1999 р.н., ОСОБА_10 , 1994 р.н., ОСОБА_11 , 1993 р.н., ОСОБА_12 , 1996 р.н., ОСОБА_13 , 1995 р.н., ОСОБА_14 , 1998 р.н., ОСОБА_15 , 1996 р.н.; про невідоме місце проживання ОСОБА_16 , 1995 р.н., ОСОБА_17 , 1998 р.н., ОСОБА_18 , 1994 р.н.; про відстрочку від військової служби за призовом по мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_19 , але підтверджуючі документи не надаються. Враховуючи зазначене, встановлено, що голова виконавчого комітету Судилківської сільської ради ОСОБА_1 , як керівник органу місцевого самоврядування та посадова особа, порушила вимоги абз. 8 ст. 15 Закон України «Про оборону України», ст.ст. 38, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та скоїла адміністративне правопорушення в особливий період, що тягне за собою порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП».

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 № 894 від 26.12.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що Судилківський сільський голова, як керівник органу місцевого самоврядування (посадова особа), отримавши розпорядження № 626 від 16.12.2024 року від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , не здійснила оповіщення та не забезпечила прибуття на 09 год 00 хв 18.12.2024 року мешканців Судилківської сільської об`єднаної територіальної громади 15 військовозобов`язаних. Станом на 24.12.2024 року розпорядження не виконано (не вручено повісток), жоден із 15-ти військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув. Враховуючи зазначене, встановлено, що голова виконавчого комітету Судилківської сільської ради ОСОБА_1 , як керівник органу місцевого самоврядування та посадова особа, порушила вимоги абз. 8 ст. 15 Закон України «Про оборону України», ст.ст. 38, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинила адміністративне правопорушення в особливий період, що тягне за собою порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, 07.01.2025 року звернулася до суду в системі «Електронний суд» з даним позовом з дотриманням строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 289 КУпАП.

Застосувані норми права, оцінка доказів та висновки суду

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду. Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів - норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Статтями 11, 12 цього ж Закону передбачено, що виконавчими органами сільських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади і очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

Згідно статті 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських рад у галузі оборонної роботи забезпечують, зокрема, проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період.

Абз. 11 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що виконавчі органи сільських рад, серед іншого, здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації, шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, а також сприяють територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки у їхній роботі в мирний час та в особливий період.

Відповідно до підпункту 1 пункту 8 Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року (затверджено Законом № 2105-ІХ від 03.03.2022 року) місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців наказано організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно пункту 1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року (надалі - Порядок проведення призову), саме зазначеним порядком визначено механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, пунктом 12 Порядку проведення призову визначено, що виконавчі органи сільських рад, з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування видають акти про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у яких зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних; здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні резервістів та військовозобов`язаних за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання шляхом вручення повісток під їх особистий підпис

Судом встановлено, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП не забезпечено об`єктивне з`ясування обставин справи, не встановлено та не доведено події і складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи в його вчиненні.

У даному випадку, відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень, сільським головою Котик Т.М., як керівником Судилківської сільської ради, видано розпорядження №37-р/во від 16.12.2024 року «Про оповіщення військовозобов`язаних», яким інспекторам з військового обліку відділу організаційно-кадрової роботи та документообігу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 доручено у встановлений термін здійснити відповідне оповіщення. Таким чином, було виконано передбачені вимогами Порядку проведення призову обов`язки видання акту про проведення оповіщення та визначення осіб, відповідальних за здійснення такого оповіщення.

Відповідно до пункту 36 Порядку проведення призову, за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: через дільниці оповіщення; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної' підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Пунктом 40 цього ж Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації виключно представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

За пунктом 41 зазначеного Порядку, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно пункту 47 Порядку проведення призову, якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, їй вручається повістка. У разі відмови від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Такий Акт, у разі його складання, подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністра тивні правопорушення.

Судом встановлено, шо на виконання розпоряджень №626 від 16.12.2024 року та № 37-р/во від 16.12.2024 року відповідальними особами здійснено заходи оповіщення щодо зазначених у розпорядженні військовозобов`язаних за адресою їх задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Разом із тим, вказаним особам об`єктивна можливість здійснити вручення повістки була відсутня, в зв`язку із їх відсутністю за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання. З огляду на вказане, не підлягав складанню акт відмови від отримання повістки та вчинення особистого підпису на повістці особами, яких повідомлено по телефону. Відповідна інформація щодо здійснення заходів оповіщення була надана інспектором з військового обліку ОСОБА_5 . З огляду на вищевказане, підстави забезпечення прибуття військовозобов`язаних до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у даному випадку також були відсутні.

Отже, відповідальними особами було виконано передбачені вимогами Порядку проведення призову обов`язки щодо здійснення оповіщення зазначених у розпорядженні військовозобов`язаних та сільським головою письмово повідомлено відповідача про результати оповіщення, проведеного на виконання розпорядження №626 від 16.12.2024 року, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі листом за вих №01-23/02-30/4527/2024 від 18.12.2024 року, тобто обов`язок письмового повідомлення було виконано у передбачений законом строк.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_2 жодним чином не з`ясовано та не підтверджено належними та допустимими доказами обставин об`єктивної сторони та вини ОСОБА_1 , як посадової особи - сільського голови, керівника органу місцевого самоврядування, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, суд зауважує, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані оскаржувана постанова не містить відомостей про те, які саме дії (бездіяльність) ОСОБА_1 мали наслідком порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто обвинувачення є неконкретизованим та не зрозумілим. Більше того, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення щодо ОСОБА_1 , не відповідає викладеному у оскаржуваній постанові. Отже, як в протоколі, так і в постанові не зазначено обов`язкових даних об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме місце, час та спосіб вчинення адміністративного правопорушення, відсутність посилання який саме обов`язок було порушено ОСОБА_1 , як посадовою особою сільської ради.

Не містить оскаржувана постанова і посилання на докази, якими підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У резолютивній частині оскаржуваної постанови взагалі не зазначено нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, за вчинення якого на ОСОБА_1 накладається адміністративне стягнення, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП та не надає суду можливості достеменно визначити норму за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (АV5а^ V. Тигкеу), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення дій та подій, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було дійсно вчинене і особа, яка притягується до відповідальності є винною у його вчиненні. З огляду на вказане та враховуючи, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (стаття 251 КУпАП), очевидно, що зазначені особи, крім протоколу, зобов`язані надати до суду належні, допустимі та достовірні докази того, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У справі "Саундерс проти Сполученого Королівства" (Велика Палата, рішення від 17.12.1996 року у справі № 43/1994/490/572) ЄСПЛ вказував на те, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою "внутрішнього переконання" чи системою "поза межами розумного сумніву", який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Обвинувачення має довести "кожний факт", пов`язаний зі злочином, щоб "не існувало жодної розумної підстави для сумнівів". Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез у справі, тобто, воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Недоведені подія та вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (Постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 липня 2020 року, справа №463/1352/16, провадження №К/9901/21241/18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена без дотримання вимог ст. 283 КУпАП, з якої неможливо встановити норму за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 210-1, ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 268-269, 271, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 894 від 26 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 .

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК