Справа № 480/149/25
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
05 лютого 2025 року Справа № 480/149/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
08.01.2025 через систему "Електронний суд" до Сумського окружного адміністративного суду через представника Харченка Д.М. звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України, в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2024 роки в загальній кількості 126 днів.
2. Зобов`язати Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2024 роки в загальній кількості 126 днів.
Ухвалою суду від 09.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.
10.01.2025 від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просив поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 13.01.2025 задоволено заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, поновлено строк звернення та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
20.01.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.
Також представником Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій подано клопотання, в якому просить залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача - Державну службу України з надзвичайних ситуацій.
Ухвалою суду від 20.01.2025 задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у даній справі у якості третьої особи на стороні відповідача - Державну службу України з надзвичайних ситуацій.
23.01.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, а також за 2022 та 2023 роки в загальній кількості 70 днів;
- зобов`язати Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, а також за 2022 та 2023 роки в загальній кількості 70 днів.
Ухвалою суду від 24.01.2025 заяву представника ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду.
29.01.2025 від представника відповідача до суду подані додаткові пояснення, де не погоджується з доводами позивача щодо того, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з видами виплат при звільненні та їх сумами під час звільнення.
Ухвалою суду від 30.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих та поважних причин його пропуску.
31.01.2025 року представник позивача подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Таким чином, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є нарахування та виплата позивачу грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, а також за 2022 та 2023 роки.
З вищезазначеного вбачається, що спірні правовідносини, які охоплюються періодом з 2015 по 2018 роки регулюються ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, а відтак право позивача на звернення до суду не обмежене будь-яким строком.
Що стосується решти позовних вимог, а саме періоду з 2022 по 2023 роки, то позивач неодноразово звертав увагу суду на той факт, що згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Грошовий атестат № 126 від 14.06.2024 року, з яким позивач був ознайомлений під особистий підпис, не містить інформації про компенсацію позивачу невикористаних днів щорічної відпустки, як основної так і додаткової, а відтак вказаний документ не відповідає вимогам ст. 116 КЗпП України і не може розглядатись, як належний і допустимий доказ по справі, так як не стосується предмета доказування.
Більше того, наказ про виключення позивача зі списків особового складу центру за своїм змістом суперечить змісту грошового атестату так як в першому документі міститься згадка про компенсацію позивачу невикористаних днів щорічної відпустки, а в грошовому атестаті, який містить інформацію про суми нараховані та виплачені позивачу при звільненні вказана інформація відсутня.
Твердження відповідача про те, що позивач своїм підписом підтвердив правильність даних, які в ньому зазначені не відповідає фактичним обставинам справи, так як в ньому йдеться лише про правильність нарахування основної і додаткової заробітної плати з усіма преміями і надбавками. В той же час, грошовий атестат не містить жодних даних про нарахування та виплату позивачу заохочувальних та компенсаційних виплат, які в силу ст. 2 Закону України Про оплату праці належать до структури заробітної плати.
Згідно з ч. 4 ст. 73 КАС України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Представник позивача також вважає хибним висновок відповідача про те, що доказом дати отримання позивачем електронної версії розрахункового листа за червень 2024 року є відповідь ПАТ АБ УКРГАЗБАНК від 15.01.2025 за вихідним номером 5-304/18/15/2025, де зазначено, що розрахунковий лист позивачу було надіслано 21.06.2024. З цієї відповіді вбачається лише факт надсилання позивачу розрахункового листа за червень 2024 року в мобільний додаток ЕКОБАНК, проте вказана відповідь не містить даних про те, що позивач отримував вказаний документ і був з ним ознайомлений.
Більше того, позивач наголошує, що жодних повідомлень від Укргазбанку не отримував, так як користується звичайним мобільним телефоном з кнопочним управлінням. Встановити будь-який додаток на вказаний мобільний пристрій технічно не можливо.
Представник позивача зауважує, що саме на роботодавця покладається обов`язок своєчасно проінформувати працівника про всі нараховані та виплачені останньому суми при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати. Жодні push-повідомлення, SMS або повідомлення у мобільних застосунках не передбачені трудовим законодавством і не можуть трактуватися, як належні та допустимі докази по даній категорії справ.
Друкована версія розрахункового листа за червень 2024 року була отримана позивачем 24 грудня 2024 року безпосередньо в бухгалтерії МЦШР під час особистого візиту до центру. Саме тоді позивачу і повідомили, яка саме компенсація і за яку саме відпустку була нарахована і виплачена позивачу при звільненні.
Суд, дослідивши доводи заяви представника позивача про поновлення строків звернення до суду, зазначає наступне.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 і 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1). Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).
Судом встановлено, що предметом спору по даній справі є нарахування та виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, а також за 2022 та 2023 роки.
Так, судом встановлено, що 03.06.2024 Державною службою України з надзвичайних ситуацій прийнято наказ № 370, яким полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту.
13.06.2024 Міжрегіональним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій прийнято наказ №319, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу центру.
Також, зазначеним наказом вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 2022,2023,2024 роки.
Крім того, Міжрегіональним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій складено Грошовий атестат № 126 від 14.06.2024 щодо належних позивачу виплат при звільненні.
Суд зазначає, що позивач був ознайомлений із наведеним наказом (14.06.2024) та Грошовим атестатом (14.06.2024).
Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, що саме з дати ознайомлення із спірним наказом та грошовим атестатом розпочинає обраховуватися 3 місячний строк звернення до суду.
Разом з тим, ОСОБА_1 з позовною заявою звернувся до суду через систему "Електронний суд" лише 08.01.2025, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України.
Щодо доводів представника позивача, що Єдиним документом, який містить детальну інформацію про всі суми нараховані та виплачені позивачу при звільненні являється друкована версія розрахункового листа за червень 2024 року, яку позивач отримав від відповідача 24 грудня 2024 року і саме з цієї дати необхідно вести облік строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Так, суд наголошує, що 14.06.2024 позивач ознайомився зі змістом наказу Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 13.06.2024 №319 та грошовим атестатом № 126 від 14.06.2024.
Також, у зазначений період з позивачем було проведено остаточний розрахунок та виплачено належні йому кошти.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить висновку, що саме в цей період позивач повинен був розпочинати вчиняти активні дії щодо отримання відомостей від відповідача щодо розміру отриманих коштів.
Також, суд наголошує, що позивач міг отримати друковану версію розрахункового листа за червень 2024 року в будь який час з 21.06.2024, проте жодних дій до 24.12.2024 не вчиняв.
Крім того, суд звертає увагу, що позивач розпочав вживати дії щодо отримання інформації щодо розміру виплачених сум лише у грудні 2024 після спливу 6 місячного строку з моменту його звільнення та виплати всіх належних йому сум.
Жодних письмових пояснень від позивача та представника позивача щодо вчинених дій на отримання від відповідача розміру виплачених сум в період з 14.06.2024 (моменту звільнення та остаточного розрахунку) по 24.12.2024 матеріали справи не місять
У разі оскарження дій, бездіяльності, рішення суб`єкта владних повноважень зі спливом значного періоду часу, позивачем мають бути наведені переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Тобто, тягар доказування, в цьому випадку, покладається саме на позивача.
Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття ж повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному на думку особи розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання відповідної виплати особою, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до вповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.
Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 у справі № 360/1870/19.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, суд наголошує, що наведені позивачем доводи не відносять до доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку.
Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст. ст. 240, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя О.А. Прилипчук