Справа № 380/11130/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 рокусправа № 380/11130/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Потабенко В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» (79052, м. Львів, вул. Широка, 81А; , далі ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», позивач) до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8; , далі також - відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати припис Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02.05.2024 №ЗХ/ЛВ/11880/084/П.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 24.04.2024 по 07.05.2024 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю з питань законності припинення трудових договорів щодо суб`єкта господарювання - громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України». Позивач стверджує, що відповідач порушив процедуру проведення перевірки, а саме посадові особи відповідача не пред`явили та не надали позивачу свої посвідчення, документи, що стали підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю). На усну вимогу 26.04.2024 не надано документи, що стали підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Позивач звертає увагу, що відповідач порушив ч. 4 ст. 6 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановив строк проведення заходу державного нагляду (контролю) 10 робочих днів - з 24.04.2024 по 07.05.2024, а не 2 робочі дні. До того ж відповідно до направлення на проведення заходу державного контролю № ЗХ/1/6493-24 від 23.04.2024 дата початку перевірки - 24.04.2024, а дата завершення - 07.05.2024. При цьому всупереч вимогам Закону України № 877 акт підписаний 02.05.2024, а не 07.05.2024. Також в акті вказано підпорядкованість позивача організації «Червоний Хрест України», що не відповідає реєстраційним даним позивача. Крім того в акті від 02.05.2024 та приписі від 02.05.2024 містяться дані, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам, а саме не враховано того факту, що протягом всього періоду з моменту попередження та звільнення до дати звільнення ОСОБА_1 в громадській організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» не було вакантних посад, про що посадових осіб відповідача було повідомлено. Відтак, відповідач помилково дійшов висновку, що звільнення працівника ОСОБА_1 відповідно до наказу № 2/ос від 29.03.2024 з посади голови Шевченківської РО Товариства Червоного Хреста України 03.04.2024 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось з порушенням вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Ухвалою від 29.05.2024 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, запропоновала відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

28.06.2024 позивачем надано додаткові пояснення у справі в яких зазначено наступне. Оскаржуваний припис стосується звільнення працівника ОСОБА_1 відповідно до наказу №2/ос від 29.03.2024 з посади голови Шевченківської РО Товариства Червоного Хреста України 03.04.2024 за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушеного прогулу, і 30.04.2024 Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу про відкриття за цією позовною заявою провадження, справа № 462/3642/24. Саме в межах цієї справи буде вирішуватися питання щодо правомірності наказу про звільнення, а тому, відповідач не вправі імперативно реалізувати трудові права колишньої працівниці позивача ОСОБА_1 своїм приписом, котрий може дублювати або частково дублювати майбутнє рішення Залізничного районного суду м. Львова, або ж суперечити йому. Отже, зараз виконати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02.05.2024 №ЗХ/ЛВ/11880/084/П неможливо і не має сенсу, так як його правомірність опосередковано залежить від рішення Залізничного районного суду Львова у справі № 462/3642/24 за позовом ОСОБА_1 . Тому припис має бути скасовано.

Відповідач проти позову заперечив, подав 15.07.24 відзив на позовну заяву (вх. 53657), просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у ньому. Зокрема, зазначає, що на адресу Міжрегіонального управління направлений лист Державної служби з питань від 09.04.2024 (№ЦА-1786/2/2.3.4-24а від 09.04.2024), яким за належністю скеровано звернення фізичної особи від 08.04.2024 (вх. № С-1241-24а від 08.04.2024), у якому повідомляється про порушення законодавства про працю з боку позивача. Заявник вказує на порушення порядку припинення трудового договору та законності оформлення трудових відносин з великою кількістю найманих працівників за договором цивільно-правового характеру протягом довготривалого періоду, а також звертається з проханням захистити його від незаконного звільнення та поновити законне право на працю. Листом від 12.04.2024 Державною службою України з питань праці повідомлено про надання погодження на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України». У зв`язку з наведеним, на підставі абзацу 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 877-V, Міжрегіональним управлінням видано наказ від 23.04.2024 №154/ЗХ-ЗК та направлення від 23.04.2024 №ЗХ/1/6493-24, якими інспекторів праці уповноважено на проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання вимог законодавства про працю з питань законності припинення трудових договорів. Наказ Міжрегіонального управління №154/ЗХ-ЗК від 23.04.2024 та направлення №ЗХ/1/6493-24 від 23.04.2024 повністю відповідають вимогам, передбаченими ч. ч. 1-3 ст. 7 Закону № 877-V. Враховуючи поставлені перед Міжрегіональним управлінням завдання та в межах наданої законом компетенції, посадовими особами Міжрегіонального управління, відповідно до наказу №154/ЗХ-ЗК від 23.04.2024, направлення №ЗХ/1/6493-24 від 23.04.2024 та погодження на проведення перевірки від 12.04.2024, у присутності голови ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Семерака І.Я. в період з 24.04.2024 по 07.05.2024 проведено позапланову перевірку в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» на предмет додержання вимог законодавства про працю з питань законності припинення трудових договорів. За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» уповноваженими особами Міжрегіонального управління складено Акт від 02.05.2024 №ЗХ/ ЛВ/11880/084 (далі акт), яким зафіксовано порушення вимог законодавства про працю. У зв`язку з цим інспектором праці було винесено припис про усунення виявлених порушень №ЗХ/ЛВ/11880/084/П від 02.05.2024, яким зобов`язано голову ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» усунути порушення вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а також забезпечити додержання норм законодавства про працю. 02.05.2024 примірники акту та припису скеровано рекомендованим листом із описом вкладення (накладна №345) на юридичну адресу Позивача: 79052, м. Львів, вул. Широка, 81А. Відтак, Міжрегіональним управлінням було повністю дотримано встановлену чинним законодавством процедуру здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Також зазначає, що на першій сторінці направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 23.04.2024 №ЗХ/1/6493-24 письмово зроблена відмітка голови ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Семерака І.Я, яка завірена підписом останнього, наступного змісту: «Отримано 26.04.2024 р. а також погодження від 12.04.2024 №ЦА-1882/1/2.4.1-24а. Голова Семерак І.Я.». Відтак, позивач намагається ввести суд в оману, оскільки твердження про ненадання посадовими особами Міжрегіонального управління під час перевірки необхідних документів спростовується матеріалами справи. Зокрема, на копії направлення на проведення позапланової перевірки від 23.04.2024 №ЗХ/1/6493-24 міститься власноручний запис голови ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» ОСОБА_2 , завірений його підписом, у якому прямо зазначено про отримання направлення та листа-погодження від Державної служби з питань праці. Крім того, до позовної заяви позивач також додає копію направлення від 23.04.2024 №ЗХ/1/6493-24, що беззаперечно підтверджує виконання суб`єктами позапланової перевірки вимог ч. 3 ст. 6 та ч. 5 ст. 7 Закону №877-V щодо ознайомлення суб`єкта господарювання з підставами проведення позапланової перевірки та надання йому копій відповідних документів. Таким чином, шляхом подання неправдивих відомостей про відсутність таких дій з боку уповноважених на проведення позапланової перевірки посадових осіб відповідача, позивач намагається створити у суду хибне враження про обставини справи, що має бути критично оцінено при ухваленні рішення. Також згідно з інформаційною довідкою №52 від 09.04.2024, а саме додатком до неї, станом на 10.04.2024 в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» за трудовим договором працює лише 3 штатні працівники ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), натомість за договором цивільно-правового характеру 192 фізичні особи (виконавці), діяльність яких фактично має регулюватися саме трудовими договорами, зважаючи на зміст окремих договорів, наданих посадовим особам Міжрегіонального управління, тривалість виконання обов`язків виконавцями та деяких інших обставин, встановлених під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), які будуть описані в наступній частині відзиву. Укладення цивільно-правових договорів замість трудових може бути способом приховування реальних трудових відносин з метою уникнення роботодавцем відповідальності та зобов`язань перед працівниками, що є грубим порушенням трудового законодавства та прав останніх. У свою чергу, відмітка в акті про те, що ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» є суб`єктом мікропідприємництва, є формальністю, яка об`єктивно не відображає реальний стан правовідносин між позивачем та особами, які надають «послуги» за його завданням. Зважаючи на значну кількість укладених цивільно-правових договорів (192 договори), виникають обґрунтовані сумніви щодо правомірності кваліфікації діяльності ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» як суб`єкта мікропідприємництва в розумінні господарського законодавства. Відтак, проведення позапланової перевірки протягом 10 робочих днів, як це передбачено для суб`єктів господарювання, які не належать до категорії суб`єктів малого підприємництва, мало на меті забезпечення повного та всебічного встановлення всіх фактичних обставин діяльності ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», а також виявлення всіх можливих порушень трудового законодавства, які і є предметом даної перевірки, зокрема в частині неоформлення трудових відносин та укладення трудових договорів. Таким чином, проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) протягом 10 робочих днів дозволило детально дослідити правову природу відносин між ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» та 192 особами, які виконують роботу за цивільно-правовими договорами, та встановити наявність або відсутність ознак трудових відносин, що потребують належного оформлення шляхом укладення трудових договорів відповідно до вимог законодавства. Оскільки «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» відіграє надзвичайно важливу роль в Україні в умовах воєнного стану, то вона потребувала більш ретельної та тривалої перевірки. Зокрема, важливість даної організації проявляється у тому, що Товариство допомагає державі у наданні медичної і гуманітарної допомоги під час збройних конфліктів та в мирний час, бере участь у наданні міжнародної допомоги у разі катастроф і надзвичайних ситуацій, забезпечує медичну соціальну допомогу найменш соціально захищеним верствам населення. Обласна організація Товариства Червоного Хреста завжди брала участь у ліквідації наслідків повеней, буревіїв, допомагала нелегальним мігрантам. Крім того, системне відключення світла, повітряні тривоги також, у свою чергу, мали наслідком затягування процесу здійснення перевірки на ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», оскільки під час повітряної тривоги та можливості ракетного обстрілу України, заходи контролю не проводились з метою дотримання заходів безпеки життя та здоров`я інспекторів Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, а також працівників ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України». Зокрема, за період з 24.04.2024 по 07.05.2024 у Львівській області відбулось 9 повітряних тривог, що, у свою чергу, унеможливило проведення перевірки протягом 2 днів. Таким чином, проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) протягом 10 робочих днів відбувалося відповідно до юридичних підстав та фактичних обставин, а також дозволило детально дослідити правову природу відносин між ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» та працівниками. Відтак, посилання позивача на те, що строк проведення заходу державного нагляду (контролю) складає 10 робочих днів з 24.04.2024 по 07.05.2024, а не 2, не може бути підставою для визнання протиправним та скасування припису Міжрегіонального управління про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02.05.2024 №ЗХ/ЛВ/11880/084/П, а у разі протилежного свідчитиме про надмірний формалізм, адже контролюючий орган та суд повинні брати до уваги не лише юридичні документи, які не відповідають фактичним обставинам справи та суті існуючих правовідносин, але і брати до уваги та надавати належну правову оцінку реально існуючим обставинам та відносинам. Крім того, відповідно до статуту Товариства Червоного Хреста України, затвердженого рішенням XXII З`їзду Товариства Червоного Хреста України від 09.07.2021 (протокол № 1) Товариство Червоного Хреста України є всеукраїнською гуманітарною громадською організацією. Відповідно до розділу 7 статуту товариство за своєю структурою відповідає адміністративно-територіальній ознаці та поділу й складається з організацій. Зокрема, Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України входить у структуру товариства. Також це підтверджується і копією документу, наданою позивачем у додатках до позовної заяви, а саме лист вих.№67 від 29.04.2024 заступнику начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці А. Вакулі. У шапці даного листа вказано не лише ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», а й Товариство Червоного Хреста України, що зазначено над назвою позивача. Отже, підпорядкування ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Товариству Червоного Хреста України наявне, а відтак, порушень інспектора під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині вказівки в акті від 02.05.2024 №ЗХ/ЛВ/11880/084 підпорядкованість суб`єкта господарювання - «має місце», в рядку, в якому необхідно вказати кому саме підпорядковується сказано «Червоний Хрест України» немає. Щодо суті порушення, то ОСОБА_1 , попрацювавши на посаді голови Шевченківської районної організації Львівської обласної організації більше 25 років, була звільнена з цієї посади у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці, натомість їй було запропоновано виконувати аналогічні трудові функції в реорганізованій установі вже на підставі цивільно-правового договору. Таким чином, на думку відповідача, позивач вживає дії з підміни трудових відносин цивільно-правовими для уникнення відповідальності за порушення законодавства про працю. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

23.07.2024 позивач скерував до суду відповідь на відзив вх. № 55824, в якій зазначив, що припис наданий відповідачем від 02.05.2024 № ЗХ/ЛВ/11880/084 виконати неможливо в тому числі і по тій причині, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відтак, правомірність такого припису опосердковоно залежить від рішення суду. При цьому, відповідач стверджує, що не пропонував ОСОБА_1 жодної іншої роботи чи посади, бо оскільки таких не було, тому що районна організація, головою якої вона працювала була ліквідована, на її місце утворена філія, керівник якої працює на громадських засадах. Також вказує, що відповідач в акті описує про якісь неіснуючі укладені 192 договори з фізичними особами. Відтак, відповідач робить безпідставні припущення, що це приховування трудових відносин, однак не зазначає чиїх саме відносин, з ким, за який період. Позивач вказує, що таких договорі у нього не було.

26.07.2024 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому зазначено наступне. Щодо тривалості перевірки зазначає, у відповіді на відзив позивач стверджує, що відповідач не зміг провести перевірку протягом 10 днів, проте згідно акту перевірка тривала з 26.04.2024 по 05.05.2024, тобто рівно 10 днів. Щодо 192 договорів, укладених позивачем з фізичними особами, то згідно з інформаційною довідкою, яка міститься в матеріалах справи, а також була додана як додаток до відзиву №52 від 09.04.2024, а саме додатком до неї, виданою ОСОБА_2 , станом на 10.04.2024 в ГО «Львівська обласне організація Товариства Червоного Хреста України» за трудовим договором працювало лише 3 штатні працівники ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), натомість за договором цивільно-правового характеру - 192 фізичні особи (виконавці). Вказаний документ, що наданий уповноваженою особою позивача, є прямим та беззаперечним доказом, що повністю спростовує твердження позивача щодо відсутності 192 договорів та необізнаності про їх походження. Надання такої довідки свідчить про те, що позивач не лише володів вичерпною інформацією про кількість осіб, залучених за договорами цивільно-правового характеру, але й мав усі можливості для їх ідентифікації та встановлення контакту. Також варто зазначити, що в період з 09.04.2024 по 22.04.2024 було проведено іншу позапланову перевірку в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» на предмет додержання вимог законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин, оформлення трудових договорів. За результатами цієї перевірки уповноваженими посадовими особами Міжрегіонального управління складено акт від 22.04.2024 №ЗХ/ЛВ/10090/086, яким зафіксовано порушення вимог законодавства про працю. До даного акту були долучені додатки, зокрема й усі 192 договори цивільного- правового характеру, укладені між позивачем та відповідними фізичними особами, договори, технічні завдання, акти/звіти про надання послуг та протоколи узгодження договірної ціни додаються). Позов про визнання протиправним та скасування припису, складеного в межах вищезгаданої перевірки, розглянуто Львівським окружним адміністративним судом (адміністративна справа № 380/10756/24 за позовом громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці) та прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Відтак, суд дійшов висновку приймаючи таке рішення, що у позивача має місце допуск зазначених у акті та оскаржуваному приписі працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем. Щодо неможливості невиконання припису, відповідач зазначає наступне. Звернення ОСОБА_1 до Залізничного районного суду м. Львова з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа № 462/3642/24) жодним чином не свідчить про незаконність та протиправність оскаржуваного припису. Щодо пропонування іншої роботи чи посади ОСОБА_1 відповідач вказує таке. У відповіді на відзив позивач стверджує, що не пропонував жодної іншої роботи чи посади в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України ОСОБА_1 , оскільки таких не було. Проте, це жодним чином не відповідає фактичним обставинам та суперечить матеріалам справи. Оскільки в копії листа ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» (вих. №36 від 20.03.2024), який знаходиться у додатках до позовної заяви, зазначено «додатково повідомляємо, що відповідно до попереджень про наступне звільнення з вихідним №18 від 29.01.2024 Вам було запропоновано іншу роботу в організації на умовах договору цивільно-правового характеру а саме договору виконання послуг». Аналогічне положення міститься у попередженні про наступне вивільненя (вих. № 18від 29.01.2024). На переконання відповідача, позиція позивача, викладена у відповіді на відзив, не підтверджується додатками наданими ним до позовної заяви, що ще раз підтверджує, що посадова особа Держпраці цілком обґрунтовано дійшла висновку про порушення ГО «Львівська обласна організація Червоного Хреста України» ч. 2 ст. 40, ч. З ст. 49-2 КЗпП України. Відтак, ОСОБА_1 виконувала обов`язки керівника філії на підставі трудового договору, проте, їй було безпідставно та незаконно запропоновано виконувати аналогічні трудові функції за цивільно-правовим договором. Укладення цивільно правових договорів трудовим законодавством не передбачено та суперечить принципу верховенства права та законності. Також, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, ще його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Укладення договору з надання послуг замість трудового договору є незаконним, якщо правовідносини мають всі характеристики останнього. Тому, з огляду на вищезазначене, дії позивача суперечать чинному законодавству а частині/неоформлення трудових відносин, а також порядку вивільнення працівників.

Також 29.11.2024 відповідачем було скеровано до суду ще додаткові пояснення вх. № 88390, у яких зазначено, що порушення тривалості перевірки не усувають небезпеки виявленого порушення і не може бути самостійною підставою для скасування припису, а допустивши посадових осіб Міжрегіонального управління до здійснення заходів державного контролю, позивач втратив право визнати незаконними наслідки такої перевірки з формальних підстав , зокрема через тривалість перевірки.

31.12.2024 позивачем надано до суду заяву, до якої долучено витяг з реєстру неприбуткових установ, який підтверджує, що позивач не відноситься до промислових підприємств та торгівлі, як і не відноситься до сільськогосподарського підприємства, а тому застосування норм Конвенції Міжнародної організації праці 1947 року №81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі та Конвенції Міжнародної організації праці 1969 року №129 про інспекцію праці в сільському господарстві у даній справі є безпідставними. Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю). Позивач не здійснює господарської діяльності, є громадською організацією та включений до реєстру неприбуткових організацій, а відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №877-V цей закон поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а тому проведення заходу державного нагляду (контролю) позивача з питань додержання законодавства про працю керуючись нормами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» також є безпідставним. Також позивач зазначив, що норми постанови Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", а саме затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який на момент здійснення заходу державного контролю втратив чинність з 14.09.2021 з моменту набрання законної сили постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/17424/19. Відтак проведення заходів, які регламентовані та/або аргументовані на підставі цієї постанови КМ України, є незаконними.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Посадовими особами Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці відповідно до наказу № 154/ЗХ-ЗК від 23.04.2024, направлення №ЗХ/1/6493-24 від 23.04.2024, в період з 24.04.2024 до 07.05.2024 проведено позапланову перевірку в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» на предмет додержання вимог законодавства про працю з питань законності припинення трудових договорів.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» складено акт від 02.05.2024 №ЗХ/ ЛВ/11880/084 (далі акт), яким зафіксовано порушення вимог законодавства про працю.

На підставі висновків акту Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці винесено припис про усунення виявлених порушень №ЗХ/ЛВ/11880/084/П від 02.05.2024, яким зобов`язано голову ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» усунути наведені у ньому порушення вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України та надати відповідачу письмове повідомлення про виконання припису з долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування.

Не погодившись з цим приписом, позивач звернувся до суду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення №96), згідно з яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п. 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону №877-V строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

Згідно п. 5 ст. 7 Закону №877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №823), який визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Згідно з абзацом 2 п. 1 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) та які пройшли перевірку знань у порядку, визначеному Мінекономіки.

У п. 5 Порядку №823 наведені підстави для проведення інспекційних відвідувань, зокрема: 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Пунктами 6 - 9 Порядку №823 передбачено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування.

У разі потреби для участі в інспекційних відвідуваннях інспектором праці можуть залучатися (за згодою об`єкта відвідування або іншої уповноваженої ним посадової особи) представники профспілок, їх організацій та об`єднань, члени яких працюють на об`єкті відвідування, організацій роботодавців та їх об`єднань, державних органів.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Згідно з п. п. 16 - 19 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

За правилами пунктів 20 - 22 Порядку №823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного в ньому строку виконання. Якщо об`єкт відвідування не надав відповіді або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту виконання припису, проводиться інспекційне відвідування з підстави, наведеної у підпункті 11 пункту 5 цього Порядку.

Відповідно до п. п. 24, 25 Порядку №823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.

Пунктом 26 Порядку №823 передбачено, що припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені відповідно у десятиденний та одноденний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. У разі незгоди з рішенням керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці таке рішення може бути оскаржене до Голови або заступника Голови Держпраці. Подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги інспектора праці. Скарга розглядається у 30-денний строк після дня її надходження, якщо інше не встановлено законом. На час розгляду скарги рішенням керівника або заступника органу контролю проведення інспекційного відвідування зупиняється. За результатами розгляду скарг приписи, вимоги інспектора праці можуть бути скасовані повністю або в окремій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

З приводу покликання позивача на порушення процедури проведення заходу державного контролю суд встановив наступне.

Згідно матеріалів справи голова ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Семерак І.Я. був ознайомлений до початку проведення заходу контролю з направленням на перевірку та листом погодженням на її проведення. Так, суд бере до уваги, що на першій сторінці направлення на проведення позапланового заходу державного контролю від 23.04.2024 № ЗХ/1/6493-24 письмово зроблена відмітка головою ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Семеряка І.Я., яка завірена підписом останнього.

Згідно акту захід державного контролю проведений у присутності керівника позивача. Від отримання та підпису припису керівник позивача відмовився. У зв`язку з цим 02.05.2024 примірники акту та припису скеровано позивачу рекомендованим листом із описом вкладення (накладна № 345) на юридичну адресу позивача.

Інспекційне відвідування проведено у строк, визначений законом. Так, з матеріалів справи вбачається, що перевірка проведена з 26.04.2024 по 02.05.2024, що не перевищує 10 робочих днів.

Отже, покликання позивача на порушення порядку проведення інспекційного відвідування спростовуються матеріалами справи.

Щодо встановлених порушень за результатами заходу державного контролю, а саме звільнення працівника ОСОБА_1 , то суд враховує таке.

Працівника позивача ОСОБА_1 відповідно до наказу №2/ос від 29.03.24 було звільнено з посади голови Шевченківської РО товариства Червоного Хреста України 03.04.24 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач у позовній заяві посилається на відсутність вакантних посад, тому не мав змоги запропонувати ОСОБА_1 роботу в організації за трудовим договором. Проте, у зв`язку із наявною потребою у наданні послуг для організації за визначеним технічним завданням, ОСОБА_1 було запропоновано роботу у ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» на умовах договору цивільно- правового характеру. ОСОБА_1 , попрацювавши на посаді голови Шевченківської районної організації Львівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України більше 25 років, була звільнена з цієї посади у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці, натомість їй було запропоновано виконувати аналогічні трудові функції в реорганізованій установі вже підставі цивільно-правового договору.

Оцінюючи твердження позивача, суд бере до уваги наступне.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм видно, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18, від 04.09.2019 у справі №480/4515/18 та від 26.09.2019 у справі № 0440/5828/18.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є:

- систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);

- підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

- виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327;

- обов`язок роботодавця надати робоче місце;

- дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Разом з тим, взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору.

При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З аналізу наведених норм, видно, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегульоване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності.

За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 127/21595/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17, від 29.08.2017 у справі №587/1714/17, від 26.09.2018 у справі №822/723/17, від 13.06.2019 у справі №1840/2507/18, від 08.10.2018 у справі №553/954/17, від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, 13.06.2019 у справі № 815/954/18, від 24.10.2019 у справі № 804/6962/17.

Цивільно-правовий договір може укладатись для задоволення потреб суб`єкта господарювання, не пов`язаних із діяльністю, спрямованою на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, спрямованою на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

У разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб`єкта господарювання збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.10.2021 у справі № 2040/5412/18.

Таким чином, трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт (даний обсяг роботи відсутній в наданих позивачем цивільно-правових договорах). Тобто предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Суд бере до уваги, що позивач в попередженні від 29.01.24 про звільнення ОСОБА_1 зробив пропозицію останній укласти договір про надання послуг згідно ст. 641 Цивільного кодексу України, однак ця оферта не містила вказівку на виконання аналогічних трудових функцій.

14.03.2024 ОСОБА_1 подала заяву про бажання продовжити роботу в ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» та просила повідомити її про вакантні посади та істотні умови праці.

Листом від 20.03.2024 № 36 позивачем надано відповідь ОСОБА_1 про відсутність в організації вакантних посад.

03.04.2024 ОСОБА_1 звільнена з посади у зв`язку із скороченням штату працівників та неможливістю переведення на іншу роботу.

Щодо покликання позивача на те, що ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушеного прогулу і 30.04.2024 Залізничний районний суд м. Львова ухвалив відкрити за цією позовною заявою провадження, справа № 462/3642/24, а відповідно виконати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02.05.2024 №ЗХ/ЛВ/11880/084/П неможливо і не має сенсу, так як його правомірність опосередковано залежить від рішення Залізничного районного суду Львова у справі № 462/3642/24 за позовом ОСОБА_1 , відтак, такий має бути скасовано, суд зазначає наступне.

Звернення ОСОБА_1 з вищевказаним позовом до Залізничного районного суду м. Львова не впливає на законність оскаржуваного припису, оскільки Львівський окружний суд жодним чином не перевіряє законність звільнення ОСОБА_1 . Натомість володіє усіма необхідними матеріалами справи для прийняти рішення по суті у цій справі.

Щодо 192 цивільно-правових договорів, укладених позивачем з фізичними особами, суд бере до уваги, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/10756/24 за позовом ГО «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог та викладено висновки, що у позивача має місце допуск зазначених у акті та оскаржуваному приписі працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, наведені доводи та аргументи, суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваного припису Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02.05.2024 №ЗХ/ЛВ/11880/084/П.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення дотримані були в повній мірі.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати згідно ст. 139 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна