Справа № 758/12826/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Житомир справа № 758/12826/21

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:

1) скасувати рішення начальника ГУ ДПС у Житомирській області від 07.06.2021 №1624/06-30-13-04;

2) зобов`язати ГУ ДПС у Житомирській області списати неправомірно нараховані зобов`язання за корінцем податкової вимоги від 06.09.2016 №1288-17; податковим повідомленням-рішенням від 30.04.2018 №20984-5013-0603; податковим повідомленням-рішенням від 15.04.2019 №1-0603 згідно вимог статті 101 ПК України;

3) зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області припинити дію акту опису майна №1665/06-30-13-04 від 10.06.2021 та відкликати його з державних реєстрів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 07.06.2021 ГУ ДПС у Житомирській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу на підставі корінця податкової вимоги від 06.09.2016 №1288-17, податкового повідомлення-рішення від 30.04.2018 №20984-5013-0603, податкового повідомлення-рішення 15.04.2018 №1-0603. Зазначає, що на момент винесення рішення від 07.06.2021 №1624/06-30-13-04 вищевказані документи втратили чинність, оскільки минув строк 1095 днів, протягом якого можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, встановлений п. 102.4 ст. 102 Податкового Кодексу України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду адміністративну справу 758/12826/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії вирішено передати за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що позивачу нараховане грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 36518,78 грн основний платіж (податкове повідомлення-рішення від 30.04.2018 №20984-5013-0603) та в сумі 24212,45 грн основний платіж (податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 №1-0603). Вищезазначені податкові повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалися у судовому порядку, тому податковий борг (грошове зобов`язання) позивача вважається узгодженим та підлягає сплаті. У зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання в строки, передбачені Кодексом, рішенням в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Житомирській області від 07.06.2021 №1624/06-30-13-04 про опис майна в податкову заставу, відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового Кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності позивача. Крім того, вказав, що під час визначення передбачених ст. 102 Кодексу строки давності, перебіг таких строків зупиняється з 18.03.2020 по 31.08.2022 включно, якщо ні режим надзвичайної ситуації, пов`язаний з карантином, ні воєнний стан не буде продовжено у період до 31.08.2022.

Відповідно до положень ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Між Бердичівською міською радою та ОСОБА_1 01.09.2014 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1575 кв. м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач має податковий борг з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 60731,23 грн основний платіж.

Позивачу нараховано грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 36518,78 основний платіж (податкове повідомлення-рішення від 30.04.2018 №20984-5013-0603).

Позивачу нараховано грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 24212,45 основний платіж (податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 №1-0603).

Вказані податкові повідомлення - рішення позивачем до суду оскаржені не були.

У зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання в строки, передбачені Кодексом, в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Житомирській області прийняв рішення від 07.06.2021 №1624/06-30-13-04 про опис майна в податкову заставу.

10.06.2021 податковий керуючий склав акт опису майна платника податків ОСОБА_1 .

Вважаючи рішення про опис майна в податкову заставу протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п.87.2 ст.87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У п.88.1 ст.88 Податкового кодексу України зазначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п.88.2 ст.88 Податкового кодексу України).

Як зазначено у п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: 89.1.1 несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 89.1.2 несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. (…).

Згідно з п.89.2 ст.89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". (…).

Відповідно до п.89.3 ст.89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна (п.89.4 ст.89 Податкового кодексу України).

Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п.89.8 ст.89 Податкового кодексу України).

Як зазначено у п.1 розділу ІІ «Порядку застосування податкової застави податковими органами», затвердженого 16.06.2017 наказом Міністерства фінансів України №586, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за №859/30727 (надалі - «Порядок застосування податкової застави податковими органами»), опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до п.2 розділу ІІ «Порядку застосування податкової застави податковими органами» майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3). Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.

Згідно з п.3 розділу ІІ «Порядку застосування податкової застави податковими органами» відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому разі опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих. Понятими не можуть бути працівники контролюючих органів або правоохоронних органів, а також інші особи, участь яких як понятих обмежується Законом України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, за у позивача наявна податкова заборгованість в сумі 60731,23 грн, що підтверджується зведеним розрахунком сум податкового боргу, які не були задоволені боржником протягом строку встановленого для їх погашення.

Заборгованість виникла в результаті несплати орендної плати з фізичних осіб.

У відповідності до приписів ст. 56 ПКУ відповідачем 30.04.2018 була сформована податкова вимога форми «Ф» №20984-5013-0603.

07.06.2021 уповноваженою особою ГУ ДПС у Житомирській області винесено рішення про опис майна у податкову заставу №1624/06-30-13-04.

Так, підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно п. п. 56.1-56.3 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до вимог п.п. 56.15, 56-16 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Згідно п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у випадку оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення, визначене у такому акті індивідуальної дії податкове зобов`язання, вважається неузгодженим до розгляду справи судом по суті та прийняття відповідного рішення.

Як встановлено судом, податковий борг позивача виник в результаті не сплати позивачем грошового зобов`язання, визначеного в податкових повідомленнях-рішеннях зі сплати орендної плати з фізичних осіб від 30.04.2018 №20984-5013-0603, від 15.04.2019 №1-0603.

В той же час, суд зауважує, що вказані податкові повідомлення-рішення не були оскаржені позивачем в судовому порядку.

Разом із тим, позивачем заявлено позовну вимогу про списання нарахованого зобов`язання за корінцем податкової вимоги від 06.09.2016 №1288-17; податковим повідомленням-рішенням від 30.04.2018 №20984-5013-0603; податковим повідомленням-рішенням від 15.04.2019 №1-0603 згідно вимог статті 101 ПК України.

Судом встановлено, що грошові зобов`язання позивача з орендної плати фізичних осіб виникли на підставі податкового повідомлення-рішення (30.04.2018 №20984-5013-0603 та 15.04.2019 №1-0603.

Позивач вважає, що оскільки відповідач не вчиняв дії, які свідчили б про вжиття контролюючим органом в межах 1095-денного строку позовної давності з моменту узгодження суми вказаного грошового зобов`язання заходів щодо стягнення такого боргу, відповідно заборгованість в сумі 60 731,23 грн повинна визначатися як безнадійний податковий борг.

Суд враховує, що згідно підпункту 19-1.1.24. пункту 19-1.1. статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України ).

Відповідно до пункту 101.5. статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до приписів пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України).

При цьому, пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

Разом з тим, Законом України від 17.03.2020 року №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 18.03.2020 року, до ПК України внесено зміни. Зокрема, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" доповнено пунктами 52-1 - 52-5. Згідно з нововведеним пунктом 52-2 законодавець установив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30.03.2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18.03.2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31.05.2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Цим же пунктом встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу (станом на час розгляду справи - абзац десятий пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Законом №591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29.05.2020 року. Згідно з внесеними змінами слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)", а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри "до 30 березня 2020 року" - словами та цифрами "протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, вже на час виникнення спірних правовідносин Податковим кодексом України було передбачено зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 року №2120-IX, який набрав чинності з 17.03.2022 року, стаття 102 була доповнена пунктом 102.9 такого змісту:

"102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".

Цим же законом була зупинена дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Слід зазначити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022 року №133, від 18.04.2022 року №259, від 18.05.2022 року №341, від 12.08.2022 року №573, від 07.11.2022 року №757, а також від 06.02.2023 №58 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 року строком на 90 діб).

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №9259 від 02.05.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, дія передбачених статтею 102 ПК України строків давності зупинена, починаючи з 18.03.2020.

Саме на ці обставини посилалось ГУ ДПС в своєму відзиві, обґрунтовуючи відмову у визнанні вищевказаної суми податкового боргу безнадійним податковим боргом.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640/33141/21 за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 60731,23 грн.

Тобто, Головне управління ДПС у Житомирській області в межах строку вчинило заходи щодо стягнення податкового боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки перебіг передбачених статтею 102 ПК України строків давності зупинився 18.03.2020 і контролюючий орган звернувся із позовною заявою щодо стягнення податкової заборгованості в межах строку, визначеного нормами законодавства, а тому не можна вважати, що сума податкового боргу, яка обліковувалась за позивачем в розмірі 60731,23 грн по орендній платі набула статусу безнадійного податкового боргу, відповідно суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Житомирській області про опис майна у податкову заставу від 07.06.2021 №1624/06-30-13-04, з огляду на те, що податковий борг ОСОБА_1 не сплачений та не визнаний безнадійним.

Позовна вимога про зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області припинити дію акту опису майна №1665/06-30-13-04 від 10.06.2021 та відкликати його з державних реєстрів є похідною від основних вимог, а тому також не підлягає задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003. РНОКПП/) про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

06.02.25