Справа № 160/31659/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
29.11.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідачі), про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії в якому просила:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати громадянці України - ОСОБА_1 з моменту її звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, а саме з 02.05.2024 року до загального страхового (трудового) стажу періодів роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 10.07.1978 року, а саме: періоду роботи з 07 липня 1978 року по 08 липня 1979 року на Н- Волинському льонзаводі; періоду роботи з 24 вересня 1979 року по 14 травня 1985 року на Н- Волинському льонзаводі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 18.12.2024 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області витребувані матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомлене про наявність справи в суді, правом на подачу відзиву не скористалося. Разом з тим, 20.01.2024 року в системі «Електронний суд» надійшли витребувані судом матеріали пенсійної справи позивача.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.11.2024 подала до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву, яка опрацьовувалась за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області.
Так, до страхового стажу позивача не зараховано, між іншим, період роботи, відповідно до трудової книжки від 10.07.1978 року НОМЕР_1 : з 07.07.1978 року по 08.07.1979 року, оскільки дата наказу при звільненні 27.07.1919 року не відповідає даті 08.07.1979 року; з 24.09.1979 року по 14.05.1985 року, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення.
Позивачем підтверджено належними документами страховий стаж 19 років 00 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому позивач матиме право на пенсійну виплату з 29.04.2026 року, або при набутті необхідного страхового стажу.
Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахування спірного періоду роботи позивача до страхового стажу. який дає право на призначення пенсії а віком.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
З трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 вбачаються наступні записи за спірний період з 07 липня 1978 року по 08 липня 1979 року та з 24 вересня 1979 року по 14 травня 1985 року:
- 07.07.1978 року позивач прийнята на роботу у зміну № 3 здатчицею сировини у виробництві Н-Волинський льонзавод (запис № 1, наказ № 41 від 07.07.1978 року);
- 08.07.1979р. позивач звільнена з роботи згідно ст. 38 КЗпП УСРС за власним бажанням (запис № 2, наказ № 24 від 27.06.1919 року);
- 24.09.1979 року позивач прийнята на роботи в зміну № 2 здатчицею сировини у виробництві Н-Волинський льонзавод (запис № 3, наказ № 39 від 04.10.1979 року);
- 14.05.1985 року позивач звільнена за переведення для подальшої роботи на Червоноармійському льонзаводі Житомирської області (запис № 4, наказ льонобєднання).
Наявність помилки в даті наказу про звільнення «27.06.1919 року» та відсутність дати та номеру наказу про переведення позивача на інше місце роботи не може бути підставою для не зарахування позивачу спірних періодів роботи, оскільки на неї не був покладений обов`язок ведення трудової книжки та формальні неточності в трудовій книжці не можуть бути підставою для відмовити в зарахуванні позивачу страхового стажу.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, в тому числі повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
ГУ ПФУ в Житомирській області не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності записів трудової книжки позивача на підтвердження наявності у неї стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, а тому, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Житомирській області області передчасно прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.
З огляду на те, що оскаржуване рішення було прийнято ГУ ПФУ в Житомирській області, суд вважає необхідним зобов`язати саме цей орган зарахувати громадянці України ОСОБА_1 з моменту її звернення 02.05.2024 року до загального страхового (трудового) стажу періодів роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 10.07.1978 року, а саме: періоду роботи з 07 липня 1978 року по 08 липня 1979 року на Н- Волинському льонзаводі; періоду роботи з 24 вересня 1979 року по 14 травня 1985 року на Н- Волинському льонзаводі.
В задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення цим органом не приймалося.
У задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211грн. 20коп. підлягає стягненню на користь позивача з ГУ ПФУ в Житомирській області.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати громадянці України ОСОБА_1 з моменту її звернення 02.05.2024 року до загального страхового (трудового) стажу періодів роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 10.07.1978 року, а саме: періоду роботи з 07 липня 1978 року по 08 липня 1979 року на Н- Волинському льонзаводі; періоду роботи з 24 вересня 1979 року по 14 травня 1985 року на Н- Волинському льонзаводі.
У задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець