Справа № 598/2812/24
Суддя: Гудима І. В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 598/2812/24
провадження № 2-а/598/1/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі судді Гудими І.В., розглянувши в письмовому провадженні в місті Збаражі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №3/235 від 01 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №3/235 від 01 листопада 2024 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 листопада 2024 року його, згідно із вищевказаною постановою, булопритягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, за те, що він «31.05.2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 був скерований на додаткове медичне обстеження до 05.06.2024 року, однак у визначений термін та по сьогоднішній час проходження медичного огляду не завершив, чим порушив вимоги п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Разом з тим, стверджує, що викладені у постанові відомості не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені будь-якими доказами, а його пояснення про те, що під час додаткового медобстеження він направлений лікарем на стаціонарне лікування в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, де перебував з 02.06.2024р. по 10.06.2024р., працівниками ТЦК та СП при складанні постанови не бралися до уваги. Також зазначив, що виписка ЛКК №160 та акт дослідження стану здоров`я датовані 20.06.2024 року, що в свою чергу унеможливлювало його повернення з додаткового обстеження в строк до 05.06.2024 року. Також зазначив, що будь-яких повісток для явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у адміністративній справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

27 грудня 2024 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву в якому просять в задоволенні позову відмовити, оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства, а тому даний позов є безпідставним.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Судом встановлено, що згідно постанови №3/235 по справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що « ОСОБА_1 31.05.2024 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 був скерований на додаткове медичне обстеження до 05.06.2024 року. Всупереч вищевказаній нормі громадянин ОСОБА_1 у визначений термін та по сьогоднішній час проходження медичного огляду не завершив, чим спричинив порушення вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.8-10).

Частиною 3 ст.210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №303/20174 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, в тому числі і з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З досліджених судом доказів наданих позивачем, а саме акту дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 №2274/1 від 20.06.2024 року (а.с.11), ЛКК №160 від 20.06.2024 року (а.с.12), вбачається, що останній знаходився на лікуванні в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з 02.06 по 10.06.2024 року, по направленню чергового лікаря, що на думку суду, об`єктивно позбавляло можливості особи з`явитись до 05.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 в своїх показах заперечує факт вручення йому повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тому в свою чергу і не повинен був повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідачем разом із відзивом, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надано до суду копію протоколу №3/228 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КпАП України про адміністративне правопорушення від 25.10.2024 року (а.с.36-39); копію направлення ОСОБА_1 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в сухопутних військах у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період №1023 від 31.05.2024 року (а.с.40).

Разом з тим, надані відповідачем матеріали не містять інформації про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивача та доказів вручення повістки позивачу, що вимагає бланкетна норма п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка застосована при винесені постанови №3/235 від 01.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Також, суд звертає увагу на те, що сам по собі паротокол у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

У відповідності до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, беручи до уваги все вищевказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про №3/235 по справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн., слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 72, 73, 77, 90, 241-246, 257, 262, 286, 293 КАС України, ст.ст.7, 9, ч.1, ч.3 ст.210-1, ст.ст. 245, 247, 251, 268 КпАП України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №3/235 від 01 листопада 2024 року задовольнити.

Скасувати постанову про №3/235 по справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Повне рішення суду складено 04 лютого 2025 року.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА