Справа № 280/11152/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Справа № 280/11152/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача від 06.11.2024 №00 щодо відмови позивачу в переході з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача з 29.10.2024 року призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 14.10.2024 №159 та №160 про складові заробітної плати для державного службовця та виплатити недоплачений розмір пенсії з урахуванням раніш проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.10.2024 позивач звернулась до Управління із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі Закон №889-VІІІ).Проте, відповідач відмовив в призначенні позивачу пенсії державного службовця з посиланням на те, що посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, а робота на посадах за спеціальними званнями не зараховується до стажу державної служби. Втім, позивач вважає, що період роботи посадових осіб у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VІІІ незалежно від місця роботи на час досягнення зазначено віку. Отже, відповідач безпідставно посилається на те, що посади позивача не належать до категорії посад державних службовців, а тому рішення Управління є протиправним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано докази по справі.

19.12.2024 відповідач подав до суду витребувані документи.

26.12.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач з 25.09.2017 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до норм Закону № 1058-IV. 29.10.2024 позивач звернулась із заявою про переведення її на пенсію відповідно до норм №889-VІІІ. Рішенням від 06.11.2024 №00 позивачці було відмовлено у переведенні її пенсії Так, основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ), є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця. Відповідно до ст.343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно ці посади не належать до категорії посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ. Відтак, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування, на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Управлінням було встановлено, що періоди роботи з 03.01.1994 по 05.08.2015 та з 21.02.2017 по 24.09.2024 позивач обіймала посади в органах Державної податкової служби, у зв`язку з чим ці періоди не було зараховано до стажу державної служби, оскільки посади такого органу не відносяться до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. Окрім того, підстави для переведення пенсії позивачки на пенсію у відповідності до норм Закону №889-VІІІ відсутні, тому її вимога стосовно врахування при переведенні пенсії довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області від 14.10.2024 №159, №160, є передчасною. Отже, у зв`язку із тим, що позивач станом на 01.05.2016 не обіймала посаду державного службовця, що визначено ст.37 Закону №3723-ХІІ, та немає 20 років стажу державної служби, Управлінням прийнято рішення №00 від 06.11.2024 про відмову у переведенні пенсії позивачки відповідно до Закону №889-VІІІ. Просить у задоволенні позову відмовити.

30.12.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відзиві відсутнє обґрунтування, чому відповідач заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 та просить відмовити у задоволенні позову, вважає, що відповідач не довів, що відмовляючи позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно ст.37 Закону №3723-ХІІ, діяв відповідно до закону.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058-IV.

29.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою про переведення її з пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком у відповідності до Закону №889-VІІІ з урахуванням ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Рішенням про часткову відмову у перерахунку пенсії №00 від 06.11.2024, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця та зазначено, що згідно з п.10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ з 01.05.2016 мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ: обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України; мали не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016. Позивач працювала в органах Державної податкової служби України (03.01.1994 - 05.08.2015 та 21.02.2017 24.09.2024) на посадах, за якими їй присвоювалися спеціальні звання. Робота на посадах за спеціальними званнями не зараховується до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VІІІ. ОСОБА_1 встановлено статус непрацюючої особи з 25.09.2024. З огляду на вищезазначене, прийнято рішення відмовити позивачу в частині перерахунку пенсії «Перехід на пенсію за іншим Законом (з пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом №3723-ХІІ) у зв`язку з відсутністю підстав.

Позивач вважає, що має право на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ як особа, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби, і на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VІІІ, пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень якого передбачено, що Закон №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише особи, які станом на 01.05.2016 мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17 та від 19 березня 2019 року у справі № 357/1457/17, від 22 травня 2020 року у справі № 263/9612/16-а, від 12 квітня 2021 у справі №591/3924/16-а.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 06.12.1976, позивач працювала на таких посадах:

- 03.01.1994 прийнята на посаду державного податкового інспектора відділу аудиту стягнення санкцій з юридичних осіб Державної податкової інспекції (далі - ДПІ) по Жовтневому району м. Запоріжжя (наказ №2-л від 03.01.1994);

- 13.05.1994 прийнято присягу державного службовця;

- 01.05.1994 переведена на посаду старшого податкового ревізора-інспектора відділу аудиту ДПІ по Жовтневому району м. Запоріжжя; (наказ №37-л від 13.05.1995);

- 17.01.1995 присвоєно персональне звання інспектор податкової служби ІІ рангу; (наказ №3-л від 17.01.1995);

- 01.12.1995 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту ДПІ по Жовтневому району м. Запоріжжя (наказ №36-л від 20.12.1995);

- 26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією ДПІ по Жовтневому району м. Запоріжжя переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу організації документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової адміністрації (далі - ДПА) у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ №10-о від 26.11.1996);

- 06.06.1998 переведена на посаду заступника начальника відділу організації документальних перевірок ДПА у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ 381-о від 15.06.1998);

- 20.01.1999 призначена на посаду начальника відділу непрямих податків управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб на конкурсній основі ДПА у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ №9-о від 20.01.1999);

- 27.01.1999 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу (наказ №10-о від 27.01.1999);

- 02.02.2000 призначена на посаду начальника відділу документальних перевірок юридичних осіб ДПА у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ №9-о від 02.02.2000);

- 26.06.2000 призначена на посаду начальника управління документальних перевірок юридичних осіб ДПА у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ №124-о від 26.06.2000);

- 01.02.2001 призначена на посаду в.о. начальника управління податкового аудиту ДПА у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ №8-о від 22.02.2001);

- 20.03.2001 призначена на посаду начальник управління податкового аудиту ДПА у Жовтневому районі м. Запоріжжя (наказ №18-о від 20.03.2001);

- 10.12.2001 призначена на посаду першого заступника начальника державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Державної податкової адміністрації в Запорізькій області (наказ №229-о від 11.12.2001);

- 01.02.2003 - присвоєно чергове спеціальне звання Радник податкової служби ІІІ рангу (наказ №11-о від 31.01.2003);

- 01.02.2006 - присвоєно чергове спеціальне звання Радник податкової служби ІІ рангу (наказ №11-о від 01.02.2006);

- 21.04.2011 призначена на посаду начальника інформаційно-аналітичного відділу в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі (наказ №68-о від 21.04.2011);

- 27.03.2012 - у зв`язку з реорганізацією переведена на посаду начальника інформаційно-аналітичного відділу в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Державної податкової служби (наказ №1-о від 27.03.2012);

- 16.07.2013 призначена на посаду начальника відділу обслуговування платників податків в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів; (наказ №22-о від 16.07.2013);

- 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІ рангу (наказ №124-о від 31.12.2013);

- 05.08.2015 звільнена у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (наказ №123-о від 04.08.2015);

- 21.02.2017 призначена на посаду начальника відділу обслуговування платників у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (наказ №44-о від 20.02.2017);

- 10.03.2017 призначена в порядку просування по службі на посаду заступника начальника - начальника відділення в Олександрівському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (наказ №62-о від10.03.2017);

- 19.09.2017 присвоєно чергове спеціальне звання Радник податкової та митної справи І рангу (наказ № 2194-о від 19.09.2017);

- 29.12.2018 призначена на посаду начальника Олександрівської ДПІ Олександрівського управління Головного управління ДФС у Запорізькій області (наказ №825-о від 28.12.2018);

- 02.10.2019 призначена на посаду начальника Олександрівської ДПІ Олександрівського управління у м. Запоріжжі в порядку переведення (наказ №629-о від 01.10.2019);

- 02.10.2019 присвоєно 4 ранг державного службовця (наказ №629-о від 01.10.2019);

- 07.09.2020 переведена на посаду начальника Олександрівської ДПІ Олександрівського управління Головного управління ДПС у Запорізькій області (наказ №271-о від 07.09.2020);

- 05.01.2021 призначена на посаду начальника Олександрівської ДПІ Головного управління ДПС у Запорізькій області, в порядку переведення (наказ №111-о від 04.01.2021);

- 03.10.2022 присвоєно черговий 3 ранг державного службовця; (наказ №309-о від 23.09.2022);

- 24.09.2024 припинено державну службу та звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію (наказ №453-о від 23.09.2024).

Отже, позивач у період з 03.01.1994 по 05.08.2015 та з 21.02.2017 по 24.09.2024 працювала в органах податкової служби, при цьому, 13.05.1994 прийняла присягу державного службовця.

Відповідач не визнає зазначений стаж позивача як стаж держслужбовця з посиланням на те, що позивач працювала на посадах, за якими їй присвоювались спеціальні звання, а робота та посадах за спеціальними званнями не зараховується до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця.

Оцінюючи такі аргументи, суд виходить з того, що частина 1 ст. 25 Закону №3723-XII визначала, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3723-XII, який був чинним протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в органах податкової служби, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII (далі - Закон № 509-XII), який втратив чинність 19.11.2012.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону № 509-XII, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Частина 7 ст. 15 Закону № 509-XII визначала, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону № 509-XII, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частина 4 ст. 15 Закону № 509-XII передбачала, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто цією нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст. 12 Закону № 3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону № 509-XII, видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), який був чинним на час проходження позивачем служби в податкових органах та до 01.05.2016, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 п. 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 4 Порядку №283 зазначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Отже, зважаючи на те, що нормами раніше чинних Законів № 3723-XII, № 509-ХІІ та Порядку № 283 було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивачка з 03.01.1994 працювала в податкових органах, з 13.05.1994 прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то періоди роботи (служби) позивачки на посадах податкової служби з дати прийняття присяги державного службовця підлягають врахуванню до стажу державної служби.

Крім того, згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пунктів 343.1 - 343.2 статті 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Згідно записів трудової книжки за спірні періоди позивачці присвоювались спеціальні звання.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок № 839).

Згідно з п. 9 Порядку № 839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами п. 4 Порядку № 839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22.10.2013 у справі № 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Відступів від зазначеної правової позиції Верховний Суд не здійснював.

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 Суд вказав, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку № 283.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, мотиви, покладені відповідачем в обґрунтування рішення Управління від 06.11.2024 №00, є помилковими та не відповідають чинному нормативно-правовому регулюванню, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу з 29.10.2024 пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ, та здійснити позивачу перерахунок пенсії, врахувавши довідки про складові заробітної плати, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум, суд зазначає таке.

Як зазначалось раніше, відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Отже, для вирішення питання щодо наявності у позивача права на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, необхідно встановити наявність у неї станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) стажу державної служби, визначеного п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а також факту перебування/не перебування на посаді державної служби (у випадку, передбаченому п.10).

Так, згідно відомостей трудової книжки позивача, судом встановлено що, станом на 01.05.2016 позивач не працювала, оскільки була звільнена 05.08.2015 зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, у період 09.09.2015 по 02.09.2016 отримувала допомогу по безробіттю (записи 41-43 трудової книжки позивача).

Водночас, станом на 01.05.2016 спеціальний стаж позивача на посадах державної служби в податковому органі становив більше 20 років (з 13.05.1994 (дата прийняття присяги державного службовця) по 05.08.2015), що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ з урахуванням положень пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII.

При цьому, наявність у позивача віку та страхового стажу, передбачених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ, відповідачем не заперечується.

Отже, з урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, слід зазначити, що відмовляючи позивачу в переведенні на пенсію за віком згідно Закону №889-VІІІ з урахуванням статті 37 Закону №3723-ХІІ, відповідачем не досліджувались надані позивачем довідки Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.10.2024 №159, №160, та не висловлювалось жодних суджень з приводу їх врахування або не врахування для перерахунку пенсії позивача, а тому суд дійшов висновку про передчасність та необґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням зазначених довідок.

Також, щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу, суд зазначає, що такі вимоги спрямовані на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Отже, в цій частині позовні вимоги суд визнає безпідставними та такими щодо не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що, з урахуванням положень статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №00 від 06.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 29.10.2024 перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням пункту 12 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 29.10.2024 виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням пункту 12 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 06.02.2025.

Суддя М.О. Семененко