Справа № 482/83/17
Суддя: Сергієнко С. А.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/83/17
Номер провадження 2-а/482/16/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Хробатенка Владислава Геннадійовича про скасування постанови АР №724857 від 06.01.2017року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року справу №482/83/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Хробатенка Владислава Геннадійовича про скасування постанови АР №724857 від 06.01.2017року було направлено на новий розгляд до Новоодеського районного суду Миколаївської області.

18 січня 2017року позивач звернувся в суд з позовом до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Хробатенка Владислава Геннадійовича про скасування постанови АР №724857 від 06.01.2017року.

Позивач просить визнати протиправним накладення на нього відповідачем адміністративного стягнення та скасувати постанову АР №724857 від 06.01.2017року, посилаючись на те, що він правил дорожнього руху не порушував, а працівником ДАІ не досліджено всіх обставин справи та допущено порушення процесуального права.

В своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що 06.01.2017 року інспектором патрульної поліції в м. Миколаєві Хробатенком В.Г. було винесено постанову АР№ 724857 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Позивач вказує, що відповідно до змісту вказаної постанови, нібито він керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в районі перехрестя вулиць Чкалова та Рюміна в м. Миколаєві ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив п.п.15.9 ПДР.

ОСОБА_1 вказує, що 06 01.2917 року він не знаходився за кермом та не керував транспортним засобом ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 як про це вказано оскаржуваній постанові. В той день позивач дав покористуватися автомобілем своєму братові ОСОБА_2 . В зв`язку з тим, що автомобіль зламався він лишив його там та повідомив позивача про це.

Інспектор Хробатенко В.Г. підійшов до позивача в той момент, коли той підходив забрати автомобіль, який стояв уже деякий час в зв`язку з поломкою.

Позивач зазначив, що відеозапис, який начебто підтверджує наявність його вини, було зроблено в момент, коли він підходив до автомобіля, факту керування транспортним засобом та здійснення зупинки у вказаному місці зафіксовано не було, а тому зазначений запис не може бути доказом по справі.

Позивач також вказав на допущені інспектором процесуальні порушення, а саме не зважаючи на зауваження і заперечення позивача інспектор виніс постанову про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу не давши позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП.

Так інспектор не вислухав пояснення позивача, не опросив свідків, не надав права ознайомитися з відеозаписом, на який посилається у своїй постанові. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Позивач підсумував, що таким чином зв`язок між його діями та наявністю правопорушення є об`єктивно не доведеним та не підкріплений будь якими доказами і не може бути покладений в основу притягнення його до адміністративної відповідальності, до того ж оскільки постанова винесена з порушенням чинного законодавства, без урахування всіх наявних фактичних даних які існували на той момент, то вона не може бути законною та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача надав заперечення на позов ОСОБА_1 в якому посилався на те, що працівниками поліції було виявлено автомобіль ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 який стояв в районі перехрестя вулиць Чкалова та Рюміна на відстані менше 10метрів від краю перехрещуваної проїзної частини. Підійшовши до автомобіля було виявлено водія ОСОБА_1 який свою вину в зупинці транспортного засобу заперечував при цьому поводився агресивно, зухвало, подекуди вживаючи нецензурну лайку. Вказані обставини підтверджуються записом нагрудної камери доданим до заперечення.

У подальшому водія було доставлено до Заводського ВП для встановлення особи та там, в його присутності було складено постанову про адміністративне правопорушення АР №724857 від 06.01.2017року.

До заперечень додано диск із відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції які спілкувалися із позивачем на місці його зупинки, розглядали справу та складали постанову.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності позивача, та відповідача за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вивчивши доводи позивача, заперечення представника відповідача, докази подані сторонами, зокрема відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 06.01.2017 року інспектором патрульної поліції в м. Миколаєві Хробатенком В.Г. було винесено постанову АР №724857 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в районі перехрестя вулиць Чкалова та Рюміна в м. Миколаєві ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив п.п.15.9 ПДР.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, змістом самої постанови та відеозаписом, що знаходиться в справі.

Згідно ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.5 ст.258 КУпАП (у редакції на час вчинення правопорушення) та ч.7 ст.258 КУпАП у чинній редакції передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП. орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в районі перехрестя вулиць Чкалова та Рюміна в м. Миколаєві ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив п.п.15.9 ПДР.

Судом було досліджено відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції з місця зупинки транспортного засобу та місця складання постанови розміщені на DVD диску, а саме файли відеозаписів: , , , , , , , , , , .

З них відеозаписи у файлах , , , , , відповідають подіям спілкування працівників поліції та ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, у ході якого ОСОБА_1 сперечався із працівниками поліції щодо обставин порушення ПДР.

Відеозаписи у файлах , , , , відповідають подіям складення оскаржуваної постанови у приміщенні, як вбачається із заперечень відповідача це приміщення Заводського ВП м. Миколаєва.

Також на відеозаписі у файлі зафіксовано обставини вимірювання працівниками поліції відстані від заднього краю автомобіля ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 , до краю перехрещуваної проїзної частини На відеозаписі працівники поліції відкинувши снігове покриття і знайшовши бордюр перехрещувальної проїзної частини виміряли відстань від автомобіля ОСОБА_1 до перехрещувальної проїзної частини за допомогою вимірювальної стрічки («рулетки») і оголошують результати виміру 3,5 метри. І хоча в момент зняття виміру камера не фіксує відповідного покажчика на вимірювальній стрічці, проте оцінюючи розміри оточуючих місце заміру об`єктів, у тому числі автомобілів, у порівнянні із відстанню від автомобіля ОСОБА_1 до перехрещуваної проїзної частини, враховуючи кількість не широких кроків які було зроблено працівниками поліції до набрання відстані на яку вони розтягнули вимірювальну стрічку між точками виміру, суд приходить до висновку, що підстави для сумніву у результаті цих вимірів відсутні.

Замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, є належним доказом зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі №760/3696/16-а та від 18 липня 2019 року в справі №216/5226/16-а.

Крім того на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 визнає вчинене ним правопорушення, вказуючи, що не захотів далеко переставляти свій автомобіль через снігопад. Також з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначає, що завжди у цьому місці припарковує свій автомобіль.

Крім того, як видно із досліджених доказів, постанова АР №724857 про притягнення до адміністративної відповідальності виносилась не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а у відділку патрульної поліції, де і були роз`ясненні особі його права, після чого було розглянуто справу та винесено постанову по факту вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджені судом докази у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що 06 січня 2017 року Бричка СП. здійснив зупинку належного йому автомобіля «ВАЗ 21093» з номерним знаком НОМЕР_1 в районі перехрестя вулиць Чкалова та Рюміна у м. Миколаєві, з порушенням пункту 15.9 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 , а саме - ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, а отже працівниками його дії кваліфіковано вірно.

Таким чином постанова АР №724857 від 06.01.2017 року інспектора роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції у м. Миколаєві Хробатенка Владислава Геннадійовича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень є законною.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Хробатенка Владислава Геннадійовича про скасування постанови АР №724857 від 06.01.2017року відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко