Справа № 460/10351/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 460/10351/24 пров. № А/857/28913/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (постановлену головуючим суддею Поліщук О.В. в м. Рівне) про повернення позовної заяви у справі № 460/10351/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Костопільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України у зв`язку з не призначенням позивачу допомоги по безробіттю у розмірі 6000,00 грн в місяць;

зобов`язати Міністерство соціальної політики України призначити позивачу допомогу по безробіттю у розмірі 6000,00 грн в місяць;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України у зв`язку з не поновленням виплати по безробіттю з 24.06.2004;

зобов`язати Міністерство соціальної політики України виплатити позивачу допомогу по безробіттю за період з 24.06.2004 по 06.10.2004 у розмірі 21000,00 грн;

визнати протиправною бездіяльність Костопільської міської ради щодо несплати Єдиного соціального внеску за позивача за час здійснення догляду на непрофесійній основі;

зобов`язати Костопільську міську раду здійснити оплату Єдиного соціального внеску до податкової за термін догляду з 01 січня по 16.07.2024;

відшкодувати позивачу моральну шкоду заяви у розмірі 24300,00 грн та стягнути її з Міністерства соціальної політики України та Костопільської міської ради (у відповідності до доданої);

відшкодувати позивачу витрати на позов та ведення справи відповідно до розрахунку (попереднього) судових витрат у розмірі 5747,00 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання суду: позовної заяви оформленої відповідно до вимог ст. 160 КАС України (у двох примірниках) в частині уточнення прохальної частини позовної заяви; заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 позовну заяву і додані до неї документи повернути ОСОБА_1 .

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на 07.10.2024 позивачем не були усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Рівненського окружного адміністративного суду від 16.09.2024.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху не отримував, при ознайомленні з матеріалами справи встановив, що така йому не направлялась, відповідно, суд протиправно повернув його позовну заяву, а також позбавив позивача можливості усунути недоліки позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції, дослідивши позовну заяву та встановивши пропуск строку звернення до суду та для уточнення прохальної частини позовної заяви, залишив заявлений позов без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали., що зазначено в ухвалі від 16.09.2024.

Вказана вище ухвала від 16.09.2024 була направлена позивачу в його електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з цим, колегія суддів встановила, що позивач у позовній заяві зокрема зазначав, що електронна пошта в нього відсутня. Також в позовній заяві, а саме в прохальній частині зазначив, що в позивача відсутній доступ до електронної пошти, а також до мережі Інтернет у зв`язку з браком коштів. Крім того, у ОСОБА_1 відбувся злам комп`ютерної техніки, відповідно ремонт позивач не проводив у зв`язку з браком коштів. Відтак, просив вести листування поштовим зв`язком, виключно поштовими відправленнями Укрпошти.

Частиною 6 ст. 18 КАС України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відтак, у позивача відсутній обов`язок реєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, проте в неї такий наявний.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Проаналізувавши вимоги частин 6, 7 ст. 18 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не надав оцінки прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 щодо направлення процесуальних документів виключно поштовими відправленнями, відповідно позбавив останнього можливості усунути недоліки своєї позовної заяви.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, притримується позиції, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (до прикладу, рішення у справі «Шишков проти росії» (Shishkov v. russia), № 26746/05, параграф 110, від 20.02.2014).

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

У Рішенні ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у пункті 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином колегія суддів поділяє доводи апелянта, що суд першої інстанції, безпідставно повернув позовну заяву.

Повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене вище, колегії суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про повернення позовної заяви є помилковим.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 460/40351/24 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар