Справа № 420/28443/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 , в якому позивач просить:

стягнути з фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості:

по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 314888 грн. 79 коп. на бюджетний рахунок UА0015702, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Одеській обл./Сергіївська сільська ТГ/18010300.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом станом на дату подачі позову становить 314888,79 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 13.09.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

03.10.2024 року за вхід.№48578/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки у липні 2023 року відповідач дізналась про те, що за адресою: м.Білгород- Дністровський, пров. Маяковського, 7 на її ім`я надійшло податкове повідомлення - рішення від 26.06.2023 року про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Відповідач вважала, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальнодержавному рівні не нараховується та не сплачується через те, що об`єкт оподаткування не функціонує через заборону перебування власникам (користувачам) приміщень, земельних ділянок, прилеглих до пляжної зони, суб`єктам господарювання у сфері готельно-ресторанного бізнесу, туризму та інших видів діяльності, що мають вихід до пляжної зони у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області на підставі Наказу №9 від 21.05.2022 року Одеської обласної державної військової адміністрації.

23 серпня 2023 року, відповідач та інші власники майна, що розташоване на Будацькій косі, звернулись до селищного голови Сергіївської територіальної громади з заявою про встановлення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на період воєнного стану.

31.08.2023 року відповідач сплатила 39198 грн., згідно податкового повідомлення рішення від 24.08.2023 року №2-1505UА0057879 за нежитлову нерухомість (2021 рік), яка розташована АДРЕСА_1 .

Однак, позивач надаючи суду розрахунку податкового боргу не врахував сплачену мною суму.

Будь-яких інших повідомлень - рішень або податкових вимог, крім тих про які було зазначено вище (за 2022 рік), від позивача я не отримувала. На підтвердження чого позивач і сам надає відповідні докази, які підтверджують, що будь-яку поштову кореспонденцію яка надсилалась за адресою: АДРЕСА_2 , не отримувалась.

Враховуючи норму ст.42 ПК України, вважаю, що податкова вимога від 13.05.2024 року №0-1532 окрім того, що має недостовірні відомості відносно суми та адреси платника податків також не вважається такою, що була належно врученою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована, як фізична особа-платник податків, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується формою №23ДР (державний реєстр фізичних осіб-платників податків).

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» до ДРФО вноситься інформація про осіб, які постійно проживають в Україні, мають об`єкти оподаткування, передбачені чинним законодавством, і зобов`язані сплачувати податки та інші обов`язкові платежі. Реєстрація фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів проводиться органами державної податкової служби за місцем постійного проживання платників. Підставою для такої реєстрації є облікова картка фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів за формою №1ДР.

Відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом станом на дату подання позову по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості становить 314888,79 грн.

Заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 виникла в результаті винесення податкових повідомлень-рішень:

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 90 857 гривень 00 копійок (2022 рік);

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 84 929 гривень 00 копійок (2022 рік);

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023 року в сумі 65 663 гривень 00 копійок (2022 рік);

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 24.08.2023 року в сумі 39 198 гривень 00 копійок;

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 30.08.2023року в сумі 41 934 гривень 00 копійок.

Податкові повідомлення-рішення направлялись на адресу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень за трек-номером: 65 1, яке повернулось на адресу податкового органу з довідкою Укрпошти Ф.20 із зазначенням причин невручення, та рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень за трек-номером: 65 1 (67,0), яке вручено ОСОБА_1 08.07.2023.

В зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0-1532 від 13.05.2024 року.

Податкова вимога направлена платнику, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером: 06 009 298 377 86, яке повернулось на адресу податкового органу з довідкою Укрпошти Ф.20 «за закінченням встановленого строку зберігання».

Податкова вимога направлялась за адресою: АДРЕСА_2 , яка наявна в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Згідно п. 45.1. ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.

Суд наголошує, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не має права посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу правових норм, суд приходить до висновку, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги чи для вжиття додаткових заходів щодо вручення податкової вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №140/30/20.

Станом на час розгляду справи надані докази сплати 31.08.2023 року 39198,00 грн., згідно податкового повідомлення рішення від 24.08.2023 року №2-1505UА0057879 за нежитлову нерухомість (2021 рік), яка розташована АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що з 06.11.2024 року адреса реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 , що підтверджується відповіддю №1098815 від 06.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 8 Податкового кодексу України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як вбачається з позовної заяви, заборгованість по податку на нерухоме майно. відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (314 888 грн. 79 коп.) виникла в результаті нарахування:

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 90 857 гривень 00 копійок (2022 рік);

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 84 929 гривень 00 копійок (2022 рік);

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023 року в сумі 65 663 гривень 00 копійок (2022 рік);

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 24.08.2023 року в сумі 39 198 гривень 00 копійок;

Нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 30.08.2023року в сумі 41 934 гривень 00 копійок.

Натомість матеріали справи містять лише 3 податкових повідомлення-рішення: №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 90 857 гривень 00 копійок (2022 рік); №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 84 929 гривень 00 копійок (2022 рік); №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023 року в сумі 65 663 гривень 00 копійок (2022 рік).

Податкові повідомлення-рішення №2-1505-UА0057879 від 24.08.2023 року в сумі 39 198 гривень 00 копійок та №2-1505-UА0057879 від 30.08.2023року в сумі 41 934 гривень 00 копійок в матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд вважає обгрунтованим твердження відповідача щодо відсутності податкового боргу по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 24.08.2023 року в сумі 39 198 гривень 00 копійок, оскільки матеріали справи містять платіжну інструкцію №0.0..1 від 31.08.2023 р., якою підтверджено сплату ОСОБА_1 39 198 гривень 00 копійок «Призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ;18010300;Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами; Ріш. від 24.08.23р.#2-1505-UА0057879 за період 2021р. за адрес. м. Б-Д, с. Приморське, Будак. коса 7а,1306.60кв.м.; ОСОБА_1 .».

Разом з цим, сума податкового боргу по податковому повідомленню-рішенню №2-1505-UА0057879 від 30.08.2023року в сумі 41 934 гривень 00 копійок позивачем не підтверджена. Таке рішення відсутнє в матеріалах справи, докази його направлення також відсутні.

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (абзац 1 пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що податкова вимога направлена платнику, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером: 06 009 298 377 86, яке повернулось на адресу податкового органу з довідкою Укрпошти Ф.20 «за закінченням встановленого строку зберігання».

Податкова вимога направлялась за адресою: АДРЕСА_2 , яка наявна в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист з вказаною вимогою повернувся на адресу контролюючого органу із відміткою про причини невручення «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Абзацом другим пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачу належним чином вручено вказану податкову вимогу.

Як слідує з матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 90 857 гривень 00 копійок (2022 рік); №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 84 929 гривень 00 копійок (2022 рік); №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023 року в сумі 65 663 гривень 00 копійок (2022 рік) було направлено засобами поштового зв`язку на відому контролюючому органу адресу платника податку. Однак, конверт з такими податковими повідомленнями-рішеннями повернувся на адресу контролюючого органу із зазначеннями причини невручення.

Враховуючи положення абзацу другого пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, такі податкові повідомлення-рішення вважаються такими, що врученими.

В ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду доказів оскарження в адміністративному чи судовому порядку податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги про стягнення податкового боргу.

Натомість, відповідач наголошувала, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальнодержавному рівні не нараховується та не сплачується через те, що об`єкт оподаткування не функціонує через заборону перебування власникам (користувачам) приміщень, земельних ділянок, прилеглих до пляжної зони, суб`єктам господарювання у сфері готельно-ресторанного бізнесу, туризму та інших видів діяльності, що мають вихід до пляжної зони у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області на підставі Наказу № 9 від 21.05.2022 року Одеської обласної державної військової адміністрації.

Як встановлено судом, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/8262/22, предметом розгляду якої було визнання протиправним та нечинним повністю наказу №9 від 21 травня 2022 року «Про заборону перебування осіб на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області».

Ухвалою суду від 20.07.2022 позов залишено без розгляду, оскільки 16.07.2022 Одеською обласною державною (військовою) адміністрацією та військовою частиною НОМЕР_2 видано наказ про визнання таким, що втратив чинність наказ від 21 травня 2022 року №9 «Про заборону перебування осіб на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області».

Отже, твердження відповідача про відсутність обов`язку сплачувати податок на цій підставі є необгрунтованим.

Разом з цим, визначаючись із сумою податкового боргу, суд враховує, що податковим органом підтверджено наявність податкового боргу по податковим повідомленням-рішенням №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 90 857 гривень 00 копійок (2022 рік); №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023року в сумі 84 929 гривень 00 копійок (2022 рік); №2-1505-UА0057879 від 26.05.2023 року в сумі 65 663 гривень 00 копійок (2022 рік) у загальній сумі 241449,00 грн., яка і підлягає стягненню.

Суд зауважує, що в даній справі вимогами заявленого контролюючим органом позову є саме стягнення податкового боргу, тобто предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, у той час як питання правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, як і питання правильності визначення у них суми відповідного податкового зобов`язання не є предметом даного спору.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.02.2019 року справа №824/399/17-а (провадження №К/9901/53274/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості:

по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 241449 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UА0015702, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , КБК 18010300, отримувач коштів ГУК в Одеській обл./Сергіївська сільська ТГ/18010300.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ЄДРПОУ ВП: 44069166, електронна пошта: )

Фізична особа-платник податку ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА