Справа № 240/15526/24
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15526/24

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

07 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови їй у виплаті недоодержаної пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити їй, як дружині померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , відповідно до ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсію у сумі 142528,81 грн, що підлягала виплаті та залишилась недоодержаною у зв`язку із смертю, згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/13628/22.

1.2 В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є дружиною померлого військового пенсіонера ОСОБА_2 , відтак, як спадкоємиця, має право на виплату заборгованості, яка виникла внаслідок здійсненого перерахунку та нарахуванню заборгованості пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/13628/22 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/13628/22 ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії та здійснено нарахування заборгованості. Проте така заборгованість за життя чоловіка не була виплачена.

2.2 Позивачка, яка є дружиною померлого ОСОБА_2 , зверталася до відповідача щодо виплати їй вказаної заборгованості на підставі ст. 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", однак листом їй було відмовлено у виплаті заборгованих сум та обґрунтовано це тим, що виплата нарахованої на виконання рішень судів пенсії може бути проведена їй після заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

2.3 Вважаючи відмову відповідача щодо невиплати їй заборгованих сум протиправною, позивачка звернулась із даним позовом до суду.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

3.2 Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору є майнова вимога позивачки про визнання за нею права на грошові кошти недоотриманої її чоловіком пенсії та виплату їй цих коштів, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник про цивільне право, а тому він підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

4.1 Не погодившись із судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

4.2 Підставою для апеляційного оскарження рішення суду апелянт вказує порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

4.3 Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

1.2 За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

1.3 За визначеннями, наведеними в пунктах 1, 2 та 7 частини першої статті 4 КАС України:

- адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

1.4 За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

1.5 Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

1.6 За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

1.7 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 826/27224/15) зазначено, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

1.8 Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

1.9 Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 821/772/18, від 05.06.2019 у справі № 806/1640/17, від 27.11.2019 у справі № 923/236/19 від 20.11.2019 у справі №815/4031/15 та у постановах Верховного Суду від 27.05. 2021 у справі № 826/5713/17, від 16.02. 2021 у справі № 415/1461/16-а, від 26.05.2021 у справі №813/2806/17.

1.10 Поряд з цим, відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

1.11 Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

1.12 Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

1.13 До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

1.14 Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

1.15 Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

1.16 Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року за № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

1.17 Частинами 1-3 статті 61 Закону № 2262-XII визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

1.18 У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а сформульовано правовий висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад.

1.19 Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

1.20 У постанові від 09 червня 2022 року у справі №200/12094/18-а Верховний Суд зазначив, що вищевказаний висновок стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина друга статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

1.21 Отже, Законом № 2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, згідно з яким недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включаються до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

1.22 Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до абзацу третього пункту 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

1.23 Апеляційний суд вважає, що законодавець передбачив випадок, за якого особа може звернутись до пенсійного органу у позасудовому порядку в межах адміністративної процедури за виплатою нарахованих, але невиплачених сум пенсії, за умови, якщо така особа звернулась не пізніше шести місяців з дня смерті пенсіонера. Тобто, невиплачені суми пенсії не повинні бути включені до складу спадщини. В протилежному випадку невиплачені суми пенсії будуть успадковані та матимуть іншу правову природу.

1.24 Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 120/8398/24, проаналізувавши висновки Великої Палати Верховного Суду у справах №286/3516/16-ц, №808/1346/18, №284/252/17 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №355/323/17, на які послався суд першої інстанції, вказав, що правові висновки, викладені в цих рішеннях, сформовані за обставин, коли спадкоємцями прийнято спадщину (недоодержані суми пенсії), а спори вирішено у порядку цивільного судочинства, де позивач звертався за захистом спадкових прав.

1.25 З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 y справі № 240/13628/22 померлому ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії у сумі 142528,81 грн. Однак вказані кошти не виплачені ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю останнього.

1.26 У подальшому позивачка, як дружина померлого, яка мешкала разом із ним, звернулась до відповідача в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону № 2262-ХІІ, із заявою про отримання належних померлому ОСОБА_2 при житті коштів, однак отримала відмову, мотивовану тим, що остання не є стягувачем за судовими рішеннями у справах № 240/13628/22, що й слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

1.27 Тобто подання даного позову зумовлене незгодою позивача з діями відповідача, як суб`єкта владних повноважень, вчиненими за результатами розгляду поданої нею заяви, відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ, а відтак суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов помилкового висновку про те, що правовідносини у даній справі пов`язані з успадкуванням недоотриманих померлим сум пенсії та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

1.28 Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний спір містить ознаки приватно-правового спору та підлягає розгляду в порядку цивільного процесуального судочинства, оскільки судом не досліджувалось питання, чи включена спірна сума пенсії нотаріусом до свідоцтва про право на спадщину за законом, чи є інші члени сім`ї пенсіонера, чи особи, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

2.1 Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, який в порушення норм процесуального права передчасно постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

2.2 Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.