Справа № 947/4785/25
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/4785/25
Провадження № 2-аз/947/3/25
УХВАЛА

06.02.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В. розглянувши заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 Попова Володимира Володимировича про забезпечення позову по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 року до Київського районного суду міста Одеси в електронній формі через систему «Електронний суд» надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи за вказаним позовом розподілені судді Калініченко Л.В. та передані головуючому по справі 03.02.2025 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 03.02.2025 року заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даною позовною заявою. Прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

05.02.2025 року представником позивача надано до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд заяву про забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій щодо виконання постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 рокуза якою відкрито виконавче провадження ВП № 76841500 Київським відділом ДВС у м. Одесі Південного МЮ (м.Одеси) про стягнення з мене на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 штрафу за порушення правил військового обліку в подвійному розмірі у сумі 34 000 гривен до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

В обґрунтування вказаної заяви, представник позивача посилається на те, що наразі ним оскаржується постанова №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року, яку як вказує представник позивач не отримував та не мав інформації ппро її винесення. Зверненню до суду з позовом передувало отримання інформації про наявне відносно позивача виконавче провадження з примусового виконання вказаної постанови, в межах якого з позивача стягується на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф за порушення правил військового обліку в подвійному розмірі у сумі 34 000 гривен.

Представник позивача вказує, що в рамках даної справи наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки виконання спірної постанови та вжитті державним виконавцем виконавчі дії під час розгляду даної справи, за наслідком подальшого задоволення позову, можуть порушити права та інтереси позивача, а відтак у випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається зокрема після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що заява відповідає вимогам встановленим ст. 152 КАС України, за наслідком чого підлягає невідкладному розгляду в судовому засіданні 24.12.2021 року, в яке сторони по справі не з`явились.

Розглянувши подану заяву та матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову. Так, у першому випадку заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом задля ефективного захисту прав позивача та гарантування виконання остаточного рішення суду у відповідній справі, а у другому випадку підставою для забезпечення позову є очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Зазначені вище підстави є оціночними, а тому при розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Частиною 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

А відповідно до частини другої цієї статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Суд також враховує, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність, у свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення шляхом зупинення вчинення виконавчих дій з виконання постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 рокуза якою відкрито виконавче провадження ВП № 76841500 Київським відділом ДВС у м. Одесі Південного МЮ (м.Одеси) про стягнення з мене на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 штрафу за порушення правил військового обліку в подвійному розмірі у сумі 34 000 гривен до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Предметом позову по даній справі є оскарження позивачем складеної відносно нього постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана позивачем постанова, перебуває на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у провадженні старшого державного виконавця Калашнікова Р.В., в межах виконавчого провадження ВП №76841500, в рамках якого з ОСОБА_1 стягується на користь ІНФОРМАЦІЯ_3 штраф за порушення правил військового обліку в подвійному розмірі у сумі 34000,00 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження, старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашніковим Р.В. 21.01.2025 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Приймаючи викладене судом враховується, що оскаржувана позивачем в даній справі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є виконавчим документом, на підставі якого можуть вчинятися примусові дії щодо його виконання, в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч.1ст.26 Закону №1404).

Згідно з положеннями ч.1ст.10 Закону №1404, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Отже, наразі позивачем оскаржується правомірність винесеної відносно нього постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року, яка перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчій службі.

За наслідком чого, суд доходить до висновку що необхідність вжиття заходів забезпечення позову полягає в ускладненні поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у випадку застосування заходів примусового виконання рішення в межах вказаного виконавчого провадження з примусового виконання спірної постанови, та задоволенні заявлених позивачем вимог, позивачеві буде необхідно докласти додаткових зусиль та витрат для поновлення своїх прав.

Оскільки, правомірність оскаржуваної постанови відповідача підлягає дослідженню під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає частково обґрунтованою заяву позивача та наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб передбачений пунктом 5 частини 1 статті 1514 КАС України, а саме шляхом зупинення стягнення на підставі постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року.

Вжиття відповідних заходів забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не скасовує чинність постанови, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.

Таким чином, суд вважає за необхідне з метою відвернення негативних наслідків для позивача, застосувати заходи забезпечення позову у вищевказаний спосіб до набрання законної сили судовим рішенням в даній адміністративній справі.

За наслідком чого, заява представника позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 156 КАС України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 150-154, 243, 248, 256 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 Попова Володимира Володимировича про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по справі №947/4785/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 року, шляхом:

- Зупинити стягнення на підставі постанови №1678 по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024.2024 року, яка перебуває на примусовому виконанні у провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Калашнікова Р.В., в межах виконавчого провадження ВП №76841500, до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішення суду по вказаній справі.

Копію ухвали направити на виконання до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Копію ухвали направити для відома сторонам по справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Калініченко Л. В.