Справа № 500/5192/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5192/24 пров. № А/857/32565/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року, головуючий суддя Мірінович У.А., ухвалене у м. Тернопіль, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зменшення розміру пенсії з 01.06.2024 року з 11213,27 грн на 8153,87 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок розміру пенсії з 01.06.2024 року який був розрахований до 01.06.2024 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 01.06.2024 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії з 11213,27 грн був зменшено на 8153,87 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання роз`яснення з приводу зменшення розміру пенсії. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач повідомлено про те, що з 01.06.2024 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність. Заробітну плату за період з 07.01.1985 року по 31.12.1989 року зараховано помісячно. Після проведення оптимізації, розрахунок пенсії проведено із заробітної плати за 60 місяців (з 01.01.1985 року по 31.12.1989 року), виключено з розрахунку 13 місяців заробітної плати. Станом на 01.06.2024 року пенсійна виплата становить 8153,87 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 13.01.2004 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію позивачу обчислено із середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.01.1985 року по 31.12.1989 року, та за даними персоніфікованого обліку, відповідно до наявного стажу, з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року.

Страховий стаж позивача - становив 41 рік 08 місяців 19 днів (враховано по 11.01.2004 року).

З 15.05.2009 року позивачу встановлено другу групу інвалідності загального захворювання (довічно).

12 січня 2024 позивачу виповнилось 80 років.

В матеріалах справи міститься лист позивача від 30.07.2024 року адресований Прем`єр-міністру України Денису Шмигалю, Міністру соціальної політики України Оксані Жолнович та Голові Пенсійного фонду України Євгену Капінусу зі змісту якого встановлено, що позивач 19.04.2024 звертався до Голови Пенсійного фонду України з заявою про нарахування надбавки до пенсії, як пенсіонеру який досяг 80 років, який долучено позивачем до позовної заяви.

В позовній заяві позивач вказував, що розмір його пенсії становив 11213,27 грн, однак після перерахунку його пенсії з 01.06.2024 розмір пенсії було зменшено на 8 153,87 грн, у зв`язку із чим, 26.06.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про роз`яснення з приводу зменшення розміру пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №6346-5815/К-02/8-1900/24 від 25.07.2024 позивача повідомлено про те, що з 01.07.2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та враховано стаж після призначення пенсії по 30.11.2015 року.

Після проведеного перерахунку страховий стаж становить 42 роки 11 місяців 10 днів. Після призначення пенсії позивачу проводились перерахунки пенсійної виплати відповідно при зміні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124, від 01.04.2020 року № 251, від 22.02.2021 року № 127, від 16.02.2022 року, від 24.02.2023 року № 168 та від 23.02.2024 року № 185.

У листі вказано, що в ході розгляду звернення з`ясовано, що при визначенні середньомісячного заробітку враховано заробітну плату за період з 07.01.1985 року по 31.12.1989 року порічно зарахувавши 18 місяців заробітної плати, при цьому при проведені оптимізації заробітку виключено з розрахунку 50 місяців заробітної плати (середньомісячний заробіток розраховано з 18 місяців), що призвело до завищення індивідуального коефіцієнта заробітку та розміру пенсії. Пенсійну справу приведено у відповідність з 01.06.2024 року. Заробітну плату за період з 07.01.1985 року по 31.12.1989 року зараховано помісячно. Після проведення оптимізації, розрахунок пенсії проведено із заробітної плати за 60 місяців (з 01.01.1985 року по 31.12.1989 року), тобто виключено з розрахунку 13 місяців заробітної плати.

Станом на 01.06.2024 пенсійна виплата становила 8153,87 грн, а саме:

- 7116,07 грн - основний розмір пенсії (7994,47*2,07406*0,42917 де 7994,47 грн. - показник середньої заробітної плати, 2,07406 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказані періоди, 0,42917 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%);

- 401,37 грн - доплата за 17 років понаднормового стажу (2361,00*17 %);

- 66,43 грн - доплата дітям війни;

- 570,00 грн - компенсаційна виплата 80-ти річним.

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними щодо зменшення розміру його пенсії, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав право здійснити перерахунок пенсії, оскільки виявлено невідповідність пенсійної справи позивача нормам чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як слідує з матеріалів справи, первинне призначення пенсії позивачу відбулося з 13.01.2004 року, при призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області для обчислення розміру пенсії позивачу врахувало заробітну плату (дохід) із середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.01.1985 року по 31.12.1989 року, та за даними персоніфікованого обліку, відповідно до наявного стажу, з 01.07.2000 року по 31.03.2002 року.

Згодом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було виявлено помилку системного обрахунку пенсії позивача.

При розрахунку позивачу розміру пенсії Пенсійним органом було враховано 18 місяців заробітної плати (з січня 1985 по червень 1986) замість мінімум 60-ти місяців, що призвело до завищення індивідуального коефіцієнта заробітку та розміру пенсії.

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було виявлено невідповідність пенсійної справи нормам чинного законодавства України, внаслідок чого з 01.06.2024 року пенсійну справу приведено у відповідність та здійснено перерахунок пенсії позивача із заробітної плати за 60 місяців.

Таким чином, в таких діях Пенсійного органу відсутні протиправні діяння.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Пенсійний орган мав право здійснити перерахунок пенсії без звернення особисто позивача, оскільки виявлено невідповідність пенсійної справи нормам чинного законодавства України про що було попереджено позивача.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що приведення розміру пенсії у відповідність із вимогами чинного законодавства не можна вважати порушенням права позивача на пенсійне забезпечення, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі №500/5192/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич