Справа № 520/13382/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 лютого 2025 року № 520/13382/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області () від 13.03.2024 № 238 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області» про застосування до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області (од ) від 20.03.2024 № 124 о/с по особовому складу, про звільнення з 20 березня 2024 року за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ), інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області (Код ), з 20 березня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області () щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 06.02.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області винести наказ про звільнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) зі служби в поліції за рапортом від 06.02.2024, згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що наказ відповідача від 13.03.2024 № 238 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області» про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є протиправним та таким, що порушує його права. Також позивачем вказано на допущенні відповідачем протиправної бездіяльності в частині не звільнення його зі служби в поліції за рапортом від 06.02.2024 року. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року адміністративну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано, що оскаржуваний позивачем наказ є такими, що винесений в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу на посаді інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області у званні капітана поліції.

Головним управління Національної поліції в Харківській області було видано наказ від 05.03.2024 року №586 про призначення відносно поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 службового розслідування щодо відсутності його 26.02.2024 та 27.02.2024 на службі.

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком Дисциплінарної комісії від 12.03.2024 року.

Зі змісту висновку службового розслідування встановлено доводи стосовно того, що діяння / вчинок позивача за подією не виходу на службу було кваліфіковано Дисциплінарною комісією у якості вчинення дисциплінарного проступку порушення Присяги працівника поліції, передбаченої частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» в частині негідного несення високого звання поліцейського та невиконання своїх службових обов`язків, пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання Присяги поліцейського, пункту 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині обов`язку поліцейського дотримуватися правил внутрішнього розпорядку і, як наслідок, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині недотримання Присяги поліцейського, підриву авторитету Національної поліції України та є такими, що явно не направлені на вірне служіння Українському народові та його дії є не сумлінним виконанням службових обов`язків. Висновок містить пропозицію Дисциплінарної комісії з приводу застосування до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Зазначений висновок 12.03.2024 року був затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області» № 238 від 13.03.2024 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 124 о/с від 20.03.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 20.03.2024.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що до винесення наведених вище спірних наказів, 06.02.2024 позивачем на адресу Головного управління Національної поліції в Харківській області засобами поштового зв`язку «Укрпошта», був направлений рапорт на звільнення зі служби в Національній поліції України, за власним бажанням, на підставі п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», з метою подальшої служби в лавах Збройних Сил України.

За рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 540, поштове відправлення від 06.02.2024, було одержано повноважною особою відповідача 09.02.2024 року.

У своїй відповіді від 14.02.2024 ГУНП в Харківській області зазначило, що відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, рапорт про звільнення за особистим бажанням особи рядового та начальницького складу має подаватися до прямого начальника органів внутрішніх справ не пізніше, як за три місяці до звільнення. Окрім того, ОСОБА_1 не зазначено поважні причини для прискорення розгляду рапорту, вичерпний перелік яких визначений постановою КМУ № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу».

Позивач, не погодившись із вказаними вище наказами відповідача, вважає їх незаконними, а його бездіяльність щодо не здійснення розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням протиправною.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями ч.1 ст.59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки". (ст. 64 Закону № 580-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Згідно із ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно із ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарні стягнення, перелічені у ст.13 Дисциплінарного статуту, застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807 (далі Порядок №893).

Згідно з п. 1 розділу 2 Порядку №893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з п.п.2 та 3 розділу 4 Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення

Відповідно до п. 4 розділу 6 Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі висновків службового розслідування позивача за допущення порушень службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги працівника поліції, передбаченої ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» в частині негідного несення високого звання поліцейського та невиконання своїх службових обов`язків, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання Присяги поліцейського, п.8 ч.3 ст.1 дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині обов`язку поліцейського дотримуватись правил внутрішнього розпорядку і, як наслідок, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині недотримання Присяги поліцейського, підриву авторитету Національної поліції України.

Дисциплінарною комісією під час службового розслідування було встановлено, що 29.02.2024 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт т.в.о. командира ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Лук`янова В.М. від 29.02.2024 № 769/119-21/05-2024 про те, що 27.02.2024 за №№729/119-21/05-2024, 730/119-21/05-2024 та 731/119-21/05-2024, надійшли рапорти від т.в.о. командира батальйону №2 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 та заступника командира роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про не вихід на службу 26.02.2024 та 27.02.2024 інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 .

В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 з його слів з 08.02.2024 по 12.02.2024 та з 13.02.2024 по 25.02.2024 перебував на лікарняному. Отже, він повинен вийти на службу 26.02.2024. Згідно з наданої ним інформації, ОСОБА_1 було занесено в розстановку нарядів ППОП ГУНП в Харківській області на 26.02.2024 в наряд на об`єкті « ОСОБА_4 ».

25.02.2024 до чергової частини ППОП ГУНП в Харківській області на мобільний телефон надійшов дзвінок з невідомого номера. Як пояснив помічник чергового чергової частини штабу ППОП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_5 , що 25.02.2024 перебуваючи на службі надійшов дзвінок з невідомого номера, відповівши на телефон йому представився ОСОБА_1 та повідомив, що 25.02.2024 він закрив лікарняний, але 26.02.02024 та в подальшому на службу виходити не збирається, причин не повідомив та кинув слухавку.

В рамках проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що після наданої інформації ОСОБА_1 посадовою особою відповідача було зроблено запити до ТОВ «ЛОРІДАН ПЛЮС - центр лазерних технологій» та до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з метою встановлення інформації в Електронному реєстрі листків непрацездатності за період з 08.02.2024 по 26.02.2024 записів про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 .

На підставі направлених листів було надані відповіді з вищевказаних організацій в яких зазначається, що ОСОБА_1 відповідно до листів з ТОВ «ЛОРІДАН ПЛЮС - центр лазерних технологій» перебував на лікарняному з 08.02.2024 по 12.02.2024 та з 15.02.2024 по 19.02.2024 по 19.02.2024.

Відповідно до наданої інформації Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області станом на 11.03.2024 в ЕРЛН відсутня інформація щодо видачі (продовження) листків непрацездатності по ОСОБА_1 .

Опитаний під час проведення службового розслідування начальник ВЛМТЗ ППОП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_6 пояснив, що 26.02.2024 з 08:00 до 08:00 27.02.2024 він заступив на службу відповідальним від керівництва ППОП ГУНП в Харківській області. Під час інструктажу особового складу о 08:30 27.02.2024, який відповідно до розстановки нарядів ППОП на 27.02.2024 залучались до резервної групи на об`єкті «Марка» ним було виявлено відсутність інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 . Неодноразові спроби зв`язатись по телефону з ОСОБА_1 за номером 066-030-60-49 для встановлення причин невиходу на службу та встановлення його місця знаходження були марні. Телефон ОСОБА_1 був вимкнений. У зв`язку з чим було складено акт про відсутність на службі та не виконання своїх службових обов`язків капітаном поліції ОСОБА_1 від 26.02.2024 № 729/119-21/05-2024.

Заступник командира роти № 2 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_7 в рамках проведення службового розслідування надав пояснення та пояснив, що 27.02.2024 з 08:00 до 08:00 28.02.2024 він заступив на службу відповідальним від керівництва ППОП ГУНП в Харківській області. Під час інструктажу особового складу о 08:30 27.02.2024, який відповідно до розстановки нарядів ППОП на 27.02.2024 залучались до резервної групи на об`єкті «Марка», ним було виявлено відсутність інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 . Неодноразові спроби зв`язатись по телефону з ОСОБА_1 за номером 066-030-60-49 для встановлення причин невиходу на службу та встановлення його місця знаходження були марні. Телефон ОСОБА_1 був вимкнений. Протягом всього дня ОСОБА_1 на службі не з`явився. Про дану подію цього ж дня він доповів рапортом на ім`я т.в.о командира ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 . Причин не виходу на службу і місце перебування ОСОБА_1 йому не відомо. У зв`язку з чим було складено акт про відсутність на службі та не виконання своїх службових обов`язків капітаном поліції ОСОБА_1 від 27.02.2024 № 731/119-21/05-2024.

Опитаний під час проведення службового розслідування заступник командира роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_9 надав пояснення аналогічні за змістом з поясненнями майора поліції ОСОБА_7 .

Також було встановлено, що відповідно до витягів з розстановки нарядів полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області на 26.02.2024 та 27.02.2024 №№869/119-21/05-2024, 870/119-21/05-2024, з 08:00 до 18:00 інспектор взводу № 1 роти швидкого реагування капітан поліції ОСОБА_1 26.06.2024 та 27.02.2024 залучався до резервної групи на об`єкті «Марка» (підстава: наказ ППОП ГУНП в Харківській області від 22.02.2024 № 87 «Про залучення сил та засобів ППОП ГУНП в Харківській області на 26.02.2024» та наказ ППОП ГУНП в Харківській області від 22.02.2024 № 88 «Про залучення сил та засобів ППОП ГУНП в Харківській області на 27.02.2024»).

З метою встановлення більш детальних обставин події та її причин інспектором взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_1 на його мобільний телефон, за номером НОМЕР_2 , було здійснені головою дисциплінарної комісії підполковником поліції ОСОБА_10 неодноразові телефонні дзвінки, але він був відключений.

Також, відповідно до пункту 6, 7 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України ОСОБА_1 був направлений рекомендований лист від 07.03.2024 № 859/119-21/05-2024 на адресу, що зазначена в його особовій справі в якому йому запропоновано з`явитись для надання пояснень, які будуть долучені до матеріалів службового розслідування, але останній не з`явився та жодної відповіді не надав.

Отже, у висновку службового розслідування вказано, що опитати капітана поліції ОСОБА_1 щодо обставин безпідставної відсутності його на службі без поважних причин не надалось можливим.

В ході проведення службового розслідування, членами дисциплінарної комісії майором поліції ОСОБА_11 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 11.03.2024 близько 19:30 було здійснено виїзд до місця мешкання за адресою, яку надав ОСОБА_1 до чергової частини підрозділу, а саме: АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою з метою отримання пояснень від ОСОБА_1 двері вказаної квартири ніхто не відчинив, на телефон не відповідав. Поспілкувавшись з сусідами, які мешкають в цьому ж під`їзді було встановлено, що дійсно бачили хлопця в поліцейській формі, який мешкає на 6 поверсі даного під`їзду та підпадає під опис який їм надали, але в останнє його тут бачили приблизно наприкінці січня, началі лютого 2024. Більше його тут не помічали та де знаходиться їм не відомо, бо ніколи з ним не спілкувались.

Згідно із вимогами ст. 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Під час прийняття до лав Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якої присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Пунктом 1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Суд зазначає, що позивач склав Присягу на вірність Українському народові, згідно із якою присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Отже, у ході проведення службового розслідування встановлено, що інспектор взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин 26.02.2024 в період часу з 09:00 до 13:45 та з 13:45 до 18:00 та 27.02.2024 в період часу з 09:00 до 13:45 та з 13:45 до 18:00, що призвело до порушення Присяги працівника поліції, передбаченої ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» в частині не гідного несення високого звання поліцейського та невиконання своїх службових обов`язків, п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання Присяги поліцейського, п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині порушення обов`язку поліцейського дотримуватися правил внутрішнього розпорядку і, як наслідок, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію».

В той же час суд зазначає, що за своєю формою, змістом та суттю таке діяння явно та очевидно належить до кола чітко визначених законом дисциплінарних проступків поліцейського.

В свою чергу, ОСОБА_1 26.02.2024 та 27.02.2024 був відсутній на службі без поважних причин, отже службові обов`язки не виконував, що є грубим порушенням службової дисципліни та абсолютно дискредитує позивача як поліцейського.

Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 встановлені не були.

Зі змісту поданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено доводи стосовно того, що суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок є воєнний стан, тобто той стан, коли на поліцейського покладено додаткові повноваження, а Український народ розраховує на те, що поліцейські як представники держави, будуть сумлінно виконувати свої обов`язки.

Вказані обставини було підтверджено дисциплінарною комісією під час проведення дисциплінарного провадження.

Під час розгляду справи встановлено доводи позивача стосовно того, що у дні невиходу на службу він не допускав порушень службової дисципліни, оскільки таким обставинам передувало подання рапорту на звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає, що у позовній заяві позивачем вказано, що 06.02.2024 року ним на адресу відповідача поштовим відправленням направлено рапорт, в якому останній просив звільнити його зі служби в поліції «за п.7 (власним бажанням) з 21.02.2024», причиною для звільнення зазначив «небажанням продовжувати службу». Здійснення відправлення підтверджується накладною № 540.

Зазначене відправлення було отримано відповідачем 09.02.2024 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення.

З листа Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.06.2024 року № 3213вс/119-12/02-2024 вбачається, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням був розглянутий та повідомлено про неможливість такого звільнення у строки, що є меншими ніж визначені в Постанові № 414 у зв`язку з не зазначенням в рапорті поважності причин, вичерпний перелік яких визначено у Постанові № 413 та не надання доказів на їх (причин) підтвердження. Про прийняте рішення, ОСОБА_1 було повідомлено шляхом направлення на зазначену ним адресу поштового відправлення від 14.02.2024 року № 804вс/119-12/01-2024.

Враховуючи вказане суд зазначає, що у цьому випадку подання рапорту до оголошення результатів його розгляду, а також саме існування такого рапорту та/чи його не розгляд відповідачем не надавав позивачу законних підстав для невиконання службових обов`язків.

Так, ч.1 ст.60 Закону № 580-VIII встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, нормативно-правові акти, які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватися, як спеціальні норми права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейськими до прийняття відповідних нормативно-правових актів.

Відтак, оскільки Національна поліція входить до структури Міністерства внутрішніх справ, то в питаннях своєї діяльності та проходження служби працівники поліції, керуються в тому числі і нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ.

Суд зазначає, що на час видання спірного наказу про звільнення діяли норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення № 114).

При цьому, за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року по справі № 21-8а15.

Враховуючи викладене, відносини щодо проходження служби в органах внутрішніх справ не є трудовими, тому питання по звільненню/поновленню на службі, підлягали вирішенню відповідно до Положення № 114, яким чітко визначено процедуру звільнення працівників з органів внутрішніх справ.

Приписами Положення № 114, передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до пункту 10 Положення №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Тобто, у межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення, сторони трудового договору можуть домовитися про звільнення у більш короткий строк. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін. Якщо такої дати у рапорті про звільнення не було, то при звільненні особи за таких обставин, слід враховувати було положення пункту 68 Положення № 114.

Відповідно до положень пункту 68 Положення № 114 звільнення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби на підставі підпункту "ж" пункту 64 цього Положення, до спливу тримісячного строку від дня попередження про своє бажання звільнитися, якщо сторони не домовились про звільнення у коротші строки, є безпідставним.

Зокрема, таких висновків дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 09 квітня 2012 року у справі № 21-99а12, від 29 травня 2012 року у справі № 21-122а12, в тому числі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/5844/16 від 05 вересня 2019 року.

Отже, згідно із підпунктом "ж" пункту 63 Положення № 114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (пункт 68 Положення №114).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 11.08.2021 у справі № 826/7075/16, до правовідносин щодо звільнення поліцейських зі служби за власним бажанням підлягає застосуванню пункт 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який встановлює обов`язок працівника попередити керівництво про звільнення за три місяці до звільнення.

При цьому Верховний Суд дійшов висновку про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Однак, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач подав рапорт щодо звільнення зі служби в поліції 06.02.2024 року, який було отримано останнім 09.02.2024 року, а розгляд зазначеного рапорту відповідачем було здійснено 14.02.2024 року та того ж дня на адресу позивача було направлено поштове відправлення.

ОСОБА_1 написав рапорт про звільнення 06.02.2024, в якому просив звільнити його зі служби в поліції з 21.02.2024 у зв`язку з «небажанням продовжувати службу».

Як свідчать матеріали справи, з відповіді начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області від 14.02.2024 №804вс/119-12/01-2024 вбачається, що за результатами розгляду рапорту позивача було встановлено неподання підтверджуючих документів щодо поважних причин, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу». При цьому позивача повідомлено про те, що у разі надання підтверджуючих документів щодо поважних причин, визначених вказаною постановою, питання звільнення буде розглянуто керівництвом ГУНП в Харківській області у найкоротший строк.

Положеннями п.1 ч.1 ст.22 Закону № 580-VII визначено, що керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Відтак, враховуючи дату подання позивачем рапорту на звільнення 06.02.2024 (отримано відповідачем 09.02.2024), відсутність згоди керівника на звільнення позивача у термін до 21.02.2024 та приписи пункту 68 Положення №114, у відповідача було ще достатньо часу на розгляд такого рапорту, тобто до 06.05.2024, що відповідно не могло бути поважною причиною для невиконання позивачем службових обов`язків 26.02.2024 та 27.02.2024.

Також суд наголошує, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово був продовжений.

Отже, станом на 26.02.2024 року та 27.02.2024 року відповідний наказ про звільнення позивача виданий не був, а факт подання позивачем рапорту про звільнення зі служби в поліції з 21.02.2024 року, який не було розглянуто позитивно, не позбавляв останнього обов`язку прибувати на службу і виконувати обов`язки поліцейської служби.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає посилання позивача на обставини відсутності на службі 26.02.2024 та 27.02.2024 з поважних причин необґрунтованими та недоведеними, а отже висновки відповідача стосовно допущення позивачем дисциплінарного проступку знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено допущення дисциплінарною комісією порушень під час проведення службового розслідування, а отже останньою обставини діяння поліцейського з`ясовано повно, оцінено вірно, вчинене поліцейським діяння в частині не виходу на службу під час дії запровадженого правового режиму воєнного стану кваліфіковано правильно.

Відтак з огляду на викладене вище слід дійти висновку про відсутність підстав для визнання противоправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 13.03.2024 № 238 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області» про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також визнання противоправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.03.2024 № 124 о/с по особовому складу, про звільнення з 20 березня 2024 року за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 06.02.2024 ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області винести наказ про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за рапортом від 06.02.2024, згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» суд зазначає таке.

В рамках розгляду цієї справи встановлено, що позивач був звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП в Харківській області від 20.03.2024 № 124 о/с з 20.03.2024.

Натомість, останній звертаючись до суду із позовом у цій справі просить поновити його на службі в поліції з 20.03.2024 (хоча день зазначений в наказі про звільнення є останнім робочим днем, що передбачено положеннями ч. 3 ст. 77 Закону № 580-VIII), тобто позивач просить суд поновити його на службі в останній робочий день, а в іншій вимозі просить зобов`язати відповідача видати наказ про звільнення його зі служби за власним бажанням 21.02.2024.

Зі змісту наданих представником відповідача у відзиві на позов встановлено доводи останнього стосовно того, що у випадку задоволення позовних вимог, позивач повинен бути поновлений на службі з дня наступного, після настання відповідної події, тобто з 21.03.2024, проте ОСОБА_1 написав рапорт про звільнення 06.02.2024, в якому просив звільнити його зі служби в поліції з 21.02.2024 у зв`язку з «небажанням продовжувати службу». З цього вбачається, що позивач просить суд зобов`язати ГУНП в Харківській області звільнити його датою, що передує даті звільнення, що не передбачено нормами діючого законодавства.

Крім того, представником відповідача вказано, що неможливість звільнення позивача з 21.02.2024 обумовлено і тим, що період служби позивача з 21.02.2024 по 20.03.2024 ввійшов до стажу служби в поліції (відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 20.03.2024 № 124 о/с стаж служби в поліції на день звільнення для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складає 08 років 05 місяців 17 днів та за вказаний період останньому виплачене грошове забезпечення.

Враховуючи викладене вище та з огляду на обставини того, що під час розгляду справи не встановлено обставин допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 06.02.2024 ОСОБА_1 , суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Інша частина позовних вимог ОСОБА_1 задоволенню також не підлягає з огляду на їх похідний характер.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.