Справа № 160/22156/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняКапітонової К.С.
представника позивача - Колінько Н.О. представника відповідача - Пашко Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фермерського господарства "АГРОФІРМА "ВІКТОР" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Фермерського Господарства «Агрофірма «Віктор» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення, у якому позивач просить:
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за результатами перевірки було складено акт від 22.03.2024р. № 752/04-36-07-12/21895248 про результати документальної планової виїзної перевірки ФГ «Агрофірма «ВІКТОР» на підставі якого, зокрема, були винесенні оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.05.2024 року. Позивач уважає, вищевказані рішення відповідача протиправними, оскільки прийняття з порушенням строків для їх винесення. Оскільки 22.05.2024 р. було отримано висновки про результати розгляду заперечень від 26.04.2024 р. Проте, оскаржувані повідомлення-рішення датовані 03.05.2024р., однак направлені вони були лише 08.05.2024р. Крім того, позивач уважає безпідставними висновки контролюючого органу про те, що отримані паливо мастильні матеріали робітниками підприємства (водії автотранспортних засобів, трактористи) у позаробочий час є отриманим доходом, що є додатковим благом, у зв`язку з чим підприємством занижено податок на доходи фізичних осіб та військового збору. Оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та спростовуються наданими документами до перевірки.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 22 серпня 2024 року позовну заяву залишив без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Віктор» 22.08.2024 року, що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 02 вересня 2024 року продовжив строк на усунення недоліків наданий ухвалою від 22 серпня 2024 року.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 10 вересня 2024 року відкрив провадження у справі за цим позовом та ухвалив судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, яка доставлена до електронного кабінет 11 вересня 2024 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
26 вересня 2024 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування позиції зазначили, що на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2024 проведена планова виїзна документальна перевірка ФГ "АГРОФІРМА "ВІКТОР", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід ємною частиною). За результатами перевірки були встановленні наступні порушення податкового законодавства та складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФГ "АГРОФІРМА "ВІКТОР"» від 22.03.2024 №752/04-36-07-12/21895248. Перевіркою первинних документів, а саме відомостей нарахування та виплати заробітної плати, табелів обліку робочого часу, лімітно-заборних карт, бухгалтерської справи № 13, меморіального ордеру «склад нафтобаза», податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ, 4-ДФ) встановлено, що наймані робітники підприємства (водії автотранспортних засобів, трактористи), одержувати від підприємства дизельне пальне та бензин у позаробочій час (відпустка, вихідний день), а також встановлено надання паливно-мастильних матеріалів фізичним особам (громадянам). За період з 01.01.2019р. по 31.12.2023р. загальна сума одержаного доходу фізичними особами (працівниками та громадянами) становить 4 188 760.94 гри. Отже отриманий дохід вважається, як додаткове благо у вигляді ПММ надане від ФГ "АГРОФІРМА "ВІКТОР" фізичним особам (працівниками та громадянами). Деталізовані відомості таких операцій наведено у додатку до акту перевірки № 16, який є невід`ємною частиною акту перевірки. Отже, згідно вищенаведеного ПММ наді особам наведеним у додатку відповідно до абз «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України № 2755 - VI, вважається доход отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку. Крім того, зазначають, що господарством до заперечення надано Відомість руху пального та щомісячні відомості обліку витрат пального за кожен перевіряємий періоді У відомості руху пального зазначено: Період, Назва агротехнічної роботи, Транспортний засіб, Га, Год. км, Витрати пального, л та Номер поля (ні в ході перевірки, ні в заперечення господарством не надано Карт посівних площ (проект посівних площ, структура посівних площ за кожен перевіряє мий період).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про розгляд справи в загальному провадженні задоволено, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 06 січня 2025 року.
06 січня 2025 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
27 січня 2025 року у судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому, просила повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 27 січня 2025 року пред`явлений позов не визнав і посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву, просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.
Основним видом економічної діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11).
На підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2024 проведена планова виїзна документальна перевірка ФГ "АГРОФІРМА "ВІКТОР", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.
За результатами перевірки було складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФГ «АГРОФІРМА «ВІКТОР» від 22.03.2024 № 752/04-36-07-12/21895248, згідно з висновками якого, установлено такі порушення:
п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №27 змінами та доповненнями), в результаті чого платником не складено та не зареєстроване Єдиному реєстрі податкових накладних, що згідно до п. 120-1.2 ст.120-1 Кодексу тягне накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без ш додану вартість), але не більше 3400 гривень;
п. 1,2 ст. З Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) на суму 1 225 427,00 грн;
абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, обов`язків щодо своєчасного подання Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого оплаченого), на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ, 4-ДФ) підприємством не включено суми виплачених доходів у вигляді додаткового блага (ПММ) працівникам підприємства у І, II, Ш, IV кварталах 2019 року, I, II, III, IV кварталах 2020 року, 1,П, ПІ, IV кварталах 2021 року, I, II, III, IV кварталах 2022 року, I, II, III, IV кварталах 2023 року.
Водночас, відповідно ст.52-1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширеннню на території України короновірусної хвороби (СОVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін в Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022р. №2260-ІХ з 27.05.2022 року відновлено граничні терміни сплати податків і зборів та передбачено штрафи за невиконання податкових обов`язків.
ФГ «Агрофірма «Віктор» не погодившись із висновками акту перевірки подало заперечення на акт від 22.03.2024 р. № 752/04-36-07-12/21895248.
За результати розгляду заперечень, висновки по акту перевірки в частині порушення частково задоволено, та встановлено порушення п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3 п. 198.5.П. 198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ до сплати на суму 10 216 081,0 грн., в тому числі за травень 2019 р на суму 321 239.0грн. за червень 2019р на суму 457674,0 грн, за липень 2019р на суму 192 921,0грн, за серпень 2019р на суму 53 597,0 грн, за вересень 2019 р на суму 322 267,0 грн, за листопад 2019 р на суму 431 238,0 грн, за грудень 2019р на суму 110 971,0грн, за січень 2020р на 4 373 207,0 грн, за березень 2020 р на суму 448 354,0 грн, за червень 2020 на суму 147 519,0грн, за липень 2020 на суму 477 394,0 грн, за серпень 2020 на суму 219 108,0 грн, за вересень 2020 на 327 432,0 грн за жовтень 2020 на суму 148 652,0 грн, за листопад 2020 на суму 275 266,0 грн за грудень 2020 на суму 26 594,0грн, за січень 2021 на суму 57 821,0 грн, за лютий 2021 на суму 9639,0 грн, за квітень 2021 на суму 93 591,0 грн, за травень 2021 на суму 220 068 грн за жовтень 2021 на суму 360 381,0 грн, за листопад 2021 на суму 59 190,0 грн, за лютий 2022 на суму 626 116,0грн, за березень 2022 на суму 494 034,0грн, за травень 2022 на суму 147 501грн, за червень 2022 на суму 281 746,0грн, за серпень 2022 на суму 311 926,0грн, за вересень 2022 на суму 28 051,0 грн, за жовтень 2022 на суму 454 778,0 грн, за листопад 2022 на суму 109 193,0 грн за грудень 2022 на суму 34 772,0 грн, за січень 2023 на суму 13 179,0грн за лютий 2023 на суму 9718,0грн, за березень 2023 на суму 541 910,0грн, за квітень 2023 на суму 37 473,0 грн, за травень 2023 на суму 140 261,0 грн, за червень 2023 на суму 73 568,0 грн, за липень 2023 на суму 371 685,0грн, за серпень 2023 на суму 334 520,0 грн за вересень 2023 на суму 473 044,0 грн за жовтень 2023 на суму 529 619,0 грн за листопад 2023 року суму 47 436,0 грн за грудень 2023 на суму 21 428,0 грн.
Водночас, відповідно ст.52-1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (СОVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються.
4) в частині порушення п. 1,2 ст. З Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" 7730,0 грн. (спростовує), а суму 1217697,0 грн залишено без змін (том 3 а.с. 191-201).
Позивач не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішення звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з абзацом 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Пунктом 75.1.2 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 №996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з визначенням, наведеним у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначає перелік вигод, що отримуються фізичною особою-платником податків, які законодавцем віднесено до категорії додаткового блага.
Зокрема, підпунктами «а», «б, «г» та «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах; вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств; суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом; вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України).
Суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зокрема, провести всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Як вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що відповідачем нараховані зобов`язання, оскільки підприємством було занижено податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, з доходу у вигляді безоплатного отриманого та використаного на власні потреби пального найманими працівниками підприємства та фізичними особами, через їх отримання у позаробочий час (відпустка, вихідний день).
Однак, такі висновки податкового органу повністю спростовуються наданими до суду документами та письмовими поясненнями позивача.
Так, основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Віктор» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Отже, наявність вище переліченої техніки підтверджує використання Товариством у господарській діяльності паливо мастильних матеріалів, працівниками підприємства.
Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що у перевіряємий період, а саме з 2019 по 2023 рік у позивача працювало понад 30 осіб, з яких основна частина працівників це трактористи машиністи с/г виробництва, водії автотранспортних засобів, а також персонал з обслуговування техніки.
Отже, відповідач безпідставно не врахував вказані обставини та не надав належної оцінки основному виду діяльності Товариства, зокрема, що пальне отримане працівниками підприємства використовувалось у його господарських цілях та було потрібне для техніки, яка обробляє вищевказані площі (орання землі, обробка земель добривом, обробка земель гербіцидами, збирання врожаю та т.п.). Великогабаритна сільськогосподарська техніка потребує більших витрат ПММ ніж звичні транспортні засоби. Також ПММ необхідні для транспортних засобі на який пересуваються керівник підприємства, агроном та інші працівники, які перевіряють роботу інших працівників на цих землях, перевіряють обробку землі, перевіряють ріст врожаю, стан полів та ін.
Крім того, обробка землі, посів сільськогосподарських культур, збір врожаю, внесення в ґрунт добрив, засобів захисту рослин також підтверджують використання ПММ саме в господарській діяльності, що також підтверджується змінами майнового стану підприємства.
Висновки податкового органу про надання додаткового блага фізичним особам, оскільки паливо отримували не працівники підприємств та працівники, які перебували у відпустках є безпідставні та спростовуються наданими до суду документами та наданими поясненнями позивач, які також надавались при проведенні перевірки. А саме, при заповнення лімітно-забірних карток відповідальні працівники вказували не особу, яка отримувала ПММ, а пасажира або присутню особу при заправці.
Суд зауважує, що неправильне заповнення лімітно-забірних карток, не є підставою для висновку про невикористання таких паливно-мастильні матеріалів в господарській діяльності Підприємства, використання якого підтверджується іншими документами бухгалтерського обліку.
Надані до суду копії карт посівних площ, також підвереджують руху пального по ФГ «Агрофірма «Віктор», як і щомісячні відомості обліку витрат пального по ФГ «Агрофірма «Віктор».
Відтак висновки відповідача про неможливість ідентифікувати рух пального через відсутність карти посівних площ, є безпідставні та не підтверджують використання пального працівниками у власних потребах, що не є додатковим благом, а відтак у позивача не виникало обов`язку включати такі витрати у доходи працівників підприємства та відповідно нараховувати ПДФО та військовий збір.
У постанові від 9 липня 2020 року у справі №640/1834/19 року Верховний Суд зазначав, що списання платником податків пального для заправки транспортних засобів, що орендовані у працівників такого платника податків, у разі їх використання для цілей, що прямо пов`язані з господарською діяльністю підприємства, не може вважатись додатковим благом. При цьому, аналізуючи положення підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України у їх взаємозв`язку з приписами Закону № 2464-VI, Верховний Суд визнав, що як при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб, так і при нарахуванні єдиного соціального внеску на такі суми доходу повинні бути зазначені конкретні фізичні особи, які отримали додаткове благо, а також факт передачі їм останнього у власність. Тобто, таке додаткове благо повинно бути персоніфікованим та пов`язаним із конкретною фізичною особою - платником податків, створювати певні вигоди для такої особи, надаватися податковим агентом та виражатись у формі коштів, матеріальних або нематеріальних цінностей, послуг чи інших видів доходу.
У постановах від 1 жовтня 2019 року у справі №1940/1309/18, від 9 липня 2020 року у справі №640/1834/19 року, від 30 листопада 2020 року у справі № 580/3038/19 Верховний Суд виходив з необхідності документального підтвердження відповідними первинними документами пов`язаності витрат на паливо, яке видавалось працівникам для власних транспортних засобів, що використовувались для виконання їх службових обов`язків, із провадженням господарської діяльності, як передумови для віднесення їх до складу інших витрат такого суб`єкта господарювання й невідповідністю таких виплат ознакам додаткового блага фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із своїм роботодавцем, та їх оподатковуваним доходом у розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Суд зазначав, що ПК України встановлює вимоги щодо документального підтвердження витрат та їх безпосереднього зв`язку з отриманням доходу.
Отже, судом не встановлено та відповідачем не доведено, що отримане працівниками позивача пальне використовувалось ними у власних потребах, водночас позивачем підтверджено використання придбаного ФГ пального виключно в господарських цілях підприємства.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, щодо прийняття спірних податкових повідомлень рішень , однак є таким, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
З урахуванням викладеного, суд уважає, що позов підлягає задоволеню.
Керуючись ст. 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Фермерського Господарства «Агрофірма «Віктор» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 лютого 2025 року.

Суддя А.О. Коренев