Справа № 520/22450/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 р. Справа № 520/22450/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 (суддя: Заічко О.В., м. Харків) по справі № 520/22450/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕФІЛЛ» (далі по тексту ТОВ "РЕФІЛЛ", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС в Харківській області, відповідач), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 14.05.2021 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕФІЛЛ» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 гривень;

- стягнути на користь ТОВ "РЕФІЛЛ" суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області № від 14.05.2021 про застосування фінансової санкції у розмірі 1020 грн за несвоєчасне подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2020 року, оскільки за аналогічне правопорушення позивача вже було притягнуто до фінансової відповідальності та винесено податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 № , яким застосовано штраф у розмірі 1020 грн., який підприємством було сплачено. Отже, в даному випадку має місце повторне притягнення до одного виду юридичної відповідальності за те саме правопорушення, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі № 520/22450/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕФІЛЛ» (вул. Велика Панасівська, буд. 68, кім. 100, м. Харків, 61052, ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 14.05.2021 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕФІЛЛ» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕФІЛЛ» (вул. Велика Панасівська, буд. 68, кім. 100, м. Харків, 61052, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,0 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі № 520/22450/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позову ТОВ «РЕФІЛЛ» відмовити в повному обсязі;

Апеляційна скарга мотивована твердженням про неврахування судом першої інстанції приписів п. 120.1 ст. 120 ПК України, відповідно до яких, зокрема, неподання або несвоєчасне подання податкових декларацій платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 грн за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Наведене свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, про що також свідчить зміст судового рішення, висновки в якому ґрунтуються лише на доводах позивача.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що актом камеральної перевірки від 24.02.2021 за № 3099/20-40-18-15-05/42328590 встановлено, що ТОВ «РЕФІЛЛ» несвоєчасно подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року, чим порушено пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України.

21.05.2021 ТОВ«РЕФІЛЛ» отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № від 14.05.2021 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 гривень.

02.06.2021 дане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем до центрального органу Державної податкової служби України.

18.10.2021 ТОВ«РЕФІЛЛ» отримано рішення центрального органу Державної податкової служби України від 05.10.2021 № 22601/6/99-00-06-03-01-06 про відмову у задоволені скарги.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області № від 14.05.2021 про застосування до ТОВ "РЕФІЛЛ" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн. за не подання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року, оскільки за вказане правопорушення до позивача вже було застосовано штрафні санкції (відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 27.05.2020), які були ним сплачені.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн на підставі податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2021, прийнятого відповідачем на підставі акт, у камеральної перевірки від 24.02.2021 за № 3099/20-40-18-15-05/42328590, яким встановлено, що ТОВ «РЕФІЛЛ» несвоєчасно подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року, чим порушено пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Цим Кодексом передбачено функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Зокрема, як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У розумінні підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

З аналізу вказаних положень ПК України слідує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов`язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.

Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу, а відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку ТОВ «РЕФІЛЛ» з питання дотримання терміну подання податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2020 року, за результатами якої складено акт № 3099/20-40-18-15-05/42328590 від 24.02.2021.

За результатами проведеної перевірки встановлено несвоєчасне подання підприємством декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року, чим порушено пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України.

З огляду на висновки контролюючого органу про несвоєчасне подання позивачем податкової декларації з ПДВ за лютий 2020 року, контролюючим органом було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

За змістом статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 111.1 статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

В силу приписів пункту 111.2 статті 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення не звільняє фізичну особу чи посадових (службових) осіб/ юридичної особи у передбачених законом випадках від юридичної відповідальності інших видів (пункт 111.3 статті 111 ПК України).

За змістом п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Системний аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку подання податкової декларації є підставою для застосування до такого платника штрафних санкцій за кожне таке неподання або несвоєчасне подання, як вчинення тих самих дій платником, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом застосовано до позивача штрафні санкції за порушення підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та п. 203.1 статті 203 ПК України у розмірі 1020 грн. за несвоєчасне подання податкової декларації за лютий 2020 року.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність притягнення його до фінансової відповідальності за вказане правопорушення, стверджує, що винесення спірного податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2021 є повторним притягненням його до одного виду юридичної відповідальності, оскільки у 2020 році відповідачем вже було застосовано до ТОВ «РЕФІЛЛ» штраф за несвоєчасне подання податкової декларації за лютий 2020 року, який останнім було сплачено.

З приводу наведеного колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у 2020 році ГУ ДПС у Харківській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «РЕФІЛЛ», за результатами якої складено акт від 17.04.2020 за № 514/20-40-58-04-10/42328590 (а.с. 26-27), яким встановлено, що ТОВ «РЕФІЛЛ» не подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року, чим порушено пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України.

У зв`язку з чим, ГУ ДПС у Харківській області складено податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2020, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1020 грн. (а.с. 28).

Зі змісту платіжного доручення від 21.07.2020 № 8706 (а.с. 30) слідує, що ТОВ«РЕФІЛЛ» сплатило вказаний штраф у розмірі 1020 грн. (в графі «призначення платежу» вказано: сплата грошових зобов`язань по акту перевірки № 514/20-40-58-04-10/42328590 від 17.04.2020).

Після чого, у 2021 році, ГУ ДПС у Харківській області було проведено камеральну перевірку з питання дотримання терміну подання податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2020, за результатами якої складено акт від 24.02.2021 за № 3099/20-40-18-15-05/42328590, яким встановлено, що ТОВ «РЕФІЛЛ» несвоєчасно подано податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2020 року, чим порушено пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового Кодексу України.

На підставі вказаного акту, відповідачем складено податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2021 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн, які було сплачено ТОВ «РЕФІЛЛ» 11.05.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 11060 від 11.05.2021 (а.с. 35).

В подальшому, відповідач листом № 17864/20-40-18-15-14 від 13.05.2021 (а.с. 36-37) повідомив позивача, що при винесенні податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2021 було допущено технічну помилку - невірно визначено суму штрафних санкцій, замість «1020 грн.» помилково вказано «340 грн.». Вказано, що до підприємства протягом року було застосовано штрафні санкції, останнє податкове повідомлення-рішення від 24.11.2020 №.

У зв`язку з чим, таке податкове повідомлення-рішення скасовано та надано нове із внесеними змінами, а саме № від 14.05.2021 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1020,00 гривень.

Таким чином, з наведеного слідує, що фактично приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2021, Головним управлінням ДПС у Харківській області було повторно застосовано до позивача штраф за несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість за один і той самий період (лютий 2020 року), тобто за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що приписами п. 120.1 ст. 120 ПК України передбачено можливість накладення на платника податків штрафу у розмірі 1020 грн. лише у випадку застосування до нього протягом року штрафу за вчинення тих самих дій, а саме неподання або несвоєчасне подання податкової декларації, а не за вчинення тих самих дій за один і той же період.

В даному ж випадку, відповідачем внаслідок неправильного тлумачення вказаної норми було допущено подвійне притягнення ТОВ «РЕФІЛЛ» до фінансової відповідальності у вигляді штрафу (1020 грн.) за вчинення одного і того ж правопорушення, вчиненого за той самий період (несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року).

При цьому, слід зауважити, що відповідачем ані до суду першої, ані апеляційної інстанції не було подано доказів застосування до ТОВ «РЕФІЛЛ» протягом року штрафних санкції, зокрема копії податкового повідомлення-рішення від 24.11.2020 №, про яке йдеться у наведеному вище листі ГУ ДПС у Харківській області.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2021 щодо застосування штрафної санкції на суму 1020 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 520/22450/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова