Справа № 990/309/24
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 лютого 2025 року

м. Київ

справа №990/309/24

адміністративне провадження № П/990/309/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Бевзенка В.М., Тацій Л.В., Кравчука В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Висоцького А.М.,

представника позивача - Панченко О.О.,

представника відповідача - Белінської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження як суд першої інстанції клопотання Вищої ради правосуддя про закриття провадження у справі №990/309/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій,-

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 27.09.2024 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Вищої ради правосуддя (далі також - ВРП, відповідач), у якій позивач просив:

- визнати дії ВРП щодо використання наявної в матеріалах кримінального провадження інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування, під час здійснення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 №М-6/11/7-22 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1, протиправними та такими, що порушують вимоги частини 3 статті 14, статей 222, 257 КПК України, статей 8 та 19 Конституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на розгляді ВРП перебуває дисциплінарна справа щодо нього, як судді Окружного адміністративного суду міста Києва, а саме справа за дисциплінарною скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 №М-6/11/7-22.

Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 17.04.2024 № 1137/3дп/15- 24 було вирішено відкрити дисциплінарну справу щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що вказана ухвала ВРП містить у собі відомості, які свідчать про долучення до матеріалів відповідної дисциплінарної справи окремих даних та власне копій матеріалів кримінального провадження, у тому числі інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування.

Зазначене, зокрема, підтверджується цитуванням у вказаній ухвалі змісту листа Головного підрозділу детективів НАБУ від 13.02.2024 № 0412-303/4190, за підписом старшого детектива - заступника керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів - Шмітька В.

З наведеного вбачається, що ВРП, у межах здійснення дисциплінарного провадження щодо позивача за скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 № М-6/11/7-22, використовуються матеріали низки кримінальних проваджень за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, позивачем.

В свою чергу, відповідно до частини третьої статті 14 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження.

Отже, заборона використання інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування, стосується будь-якого поширення такої інформації за межами здійснення кримінального провадження та, відповідно, його учасників.

Поширення відомостей досудового розслідування з будь-якою іншою метою, у тому числі з метою їх долучення до матеріалів дисциплінарного провадження, на думку позивача, є протиправним. Відповідно, є протиправним і використання таких відомостей у межах здійснення ВРП дисциплінарного провадження.

Отже, здійснюючи опрацювання дисциплінарної скарги, ВРП, на думку позивача, порушила визначений законом порядок її розгляду, що має прямим наслідком порушення прав та інтересів позивача щодо здійснення дисциплінарного провадження у виключній відповідності до визначених законом процедур.

Таким чином, позивач вважає, що порушення визначених у КПК України правил поводження з інформацією, отриманою внаслідок втручання у спілкування, шляхом протиправного її поширення/використання безпосередньо порушило право позивача на повагу до приватного життя і таке втручання не відповідає вимогам «якості закону», а тому не є правомірним у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

3. 30.10.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ВРП просить Суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Свою позицію обґрунтовує наступним.

Здійснивши попередню перевірку дисциплінарної скарги ОСОБА_2 , заслухавши доповідача - члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюбу О.В., Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку про наявність підстав для відкриття дисциплінарної справи щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , оскільки зазначені у дисциплінарній скарзі ОСОБА_2 обставини можуть свідчити про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), а саме допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

Керуючись статтею 46 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», Третя Дисциплінарна палата ВРП ухвалила відкрити дисциплінарну справу щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 . Підстави та мотиви прийняття такої ухвали Дисциплінарної палати ВРП докладно у ній наведені. Ухвала оскарженню не підлягає.

Таким чином, відповідач вважає, що Третя дисциплінарна палата ВРП не вчиняла протиправних дій по відношенню до позивача, а діяла в межах, визначених Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Щодо використання ВРП матеріалів кримінального провадження відповідач, з посиланням на Висновок № 880/2017 щодо кримінальної відповідальності суддів, прийнятий Венеційською комісією 13.03.2017 на 110-ій пленарній сесії, зазначив, що факти, які встановлені при розслідуванні кримінальної справи можуть і, навіть, повинні використовуватись для дисциплінарної відповідальності, навіть у випадку коли у кримінальному провадженні є недостатньо доказів для доведення вини.

Так, на запит члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюби О.В. від 29.01.2024 надійшов лист Головного підрозділу детективів НАБУ від 13.02.2024 №0412-303/4190, за підписом старшого детектива - заступника керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів - Шмітька В. з матеріалами кримінального провадження.

Старший детектив - заступник керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів - Шмітько В. зазначив, що вказаний лист НАБУ надіслано на адресу Вищої ради правосуддя для використання під час подальшого розгляду дисциплінарних скарг, зокрема, судді ОСОБА_1

У листі також зазначено, що розголошення таких відомостей досудового розслідування, наявних у відповідних документах кримінального провадження і наданих на адресу Вищої ради правосуддя, не зашкодить досудовому розслідуванню.

Відповідач звертає увагу, що на підставі статей 40, 222 КПК України НАБУ надано дозвіл на розголошення (використання) таких відомостей досудового розслідування вищевказаних кримінальних проваджень (інформації та всіх копій документів), надісланих на адресу ВРП у межах відповідних процедур у ВРП.

Щодо порушених, на думку позивача, його прав та законних інтересів, відповідач зазначив, що до суду має право звертатися особа, яка вважає, що її права чи інтереси порушуються суб`єктом владних повноважень, його посадовою особою. При цьому, особа повинна обґрунтувати, в чому саме полягає порушення її прав та інтересів. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не вказав, в чому саме полягає порушення його прав.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ, ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. 27.09.2024 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану позовну заяву.

5. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 зазначену справу розподілено колегії суддів у складі: суддя-доповідач - Ханова Р.Ф., судді - Білоус О.В., Бившева Л.І., Олендер І.Я., Юрченко В.П.

6. Ухвалою Верховного Суду від 02.10.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання суду документа, що підтверджує сплату судового збору, згідно з яким судовий збір зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України або ж навести доводи та надати докази, які підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

7. 11.10.2024 на адресу Верховного Суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову, до якої позивач додав платіжне доручення, що підтверджує сплату судового збору за подання позову у цій справі.

8. З метою своєчасного вирішення питання про відкриття провадження у справі та у зв`язку з відпустками суддів Бившевої Л.І. та Білоуса О.В. здійснено заміну цих членів колегії.

9. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 визначено наступний склад суду: суддя-доповідач - Ханова Р.Ф., судді - Гончарова І.А., Олендер І.Я., Хохуляк В.В., Юрченко В.П.

10. Ухвалою Верховного Суду від 14.10.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №990/309/24 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін на 11.11.2024.

11. 30.10.2024 від ВРП надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому відповідач просить закрити провадження у справі №990/309/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП, посилаючись на те, що дії члена ВРП, які полягають у здійсненні дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді не можуть бути самостійним предметом судового оскарження, доки ВРП не прийме відповідне рішення, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

12. 05.11.2024 суддя Ханова Р.Ф. заявила самовідвід у справі №П/990/309/24.

13. Ухвалою Верховного Суду від 07.11.2024 заяву судді Ханової Р.Ф. про самовідвід у розгляді справи №990/309/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними дій - задоволено. Відведено суддю Ханову Р.Ф. від розгляду справи №990/309/24. Передано справу №990/309/24 Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

14. Розпорядженням в. о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 07.11.2024 № 1283/0/78-24 призначено повторний автоматизований розподіл позовної заяви у справі №990/309/24.

15. Телефонограмою від 07.11.2024 № 990/309/24/51133/24 (провадження №П/990/309/24) Верховний Суд повідомив учасників справи, що судове засідання у справі №990/298/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними дій не відбудеться 11.11.2024 об 11:00 у зв`язку із задоволенням заяви судді Ханової Р.Ф. про самовідвід .

16. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Стеценко С.Г., судді Стрелець Т.Г., Бевзенко В.М., Тацій Л.В., Кравчук В.М.

17. Ухвалою Верховного Суду від 08.11.2024 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними дій та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 25.11.2024.

18. 25.11.2024 та 11.12.2024 в судових засіданнях Суд задовольнив клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 03.02.2025.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

19. До ВРП 02.05.2022 за вх. № М-6/11/7-22 надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 на неналежну поведінку судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1

20. Протоколом автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 15.11.2023 (повторно) вказану скаргу передано члену Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюбі О.В. для проведення попередньої перевірки.

21. На запит члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюби О.В. від 29.01.2024 надійшов лист Головного підрозділу детективів НАБУ від 13.02.2024 № 0412-303/4190, за підписом старшого детектива - заступника керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів - Шмітька В. з матеріалами кримінального провадження. Старший детектив - заступник керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів - Шмітько В. зазначив, що вказаний лист НАБУ надіслано на адресу Вищої ради правосуддя для використання під час подальшого розгляду дисциплінарних скарг, зокрема, судді ОСОБА_1 . У листі також зазначено, що розголошення таких відомостей досудового розслідування, наявних у відповідних документах кримінального провадження і наданих на адресу Вищої ради правосуддя, не зашкодить досудовому розслідуванню.

22. За результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги член Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюба О.В. вніс пропозицію відкрити дисциплінарну справу щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 .

23. Третя Дисциплінарна палата ВРП у складі головуючого - Плахтій І.Б., членів Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікової О.В., Сасевича О.М., розглянувши висновок доповідача - члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюби О.В. за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги ОСОБА_2 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 ухвалою від 17.04.2024 №1137/3дп/15-24 відкрила дисциплінарну справу щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 .

24. Не погоджуючись з діями ВРП щодо використання наявної в матеріалах кримінального провадження інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування, під час здійснення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 №М-6/11/7-22 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Оцінюючи наведені учасниками справи аргументи на обґрунтування позову та заперечень на нього, а також доводи клопотання про закриття провадження у справі, Суд дійшов таких висновків.

26. Так, відповідач, заявляючи клопотання про закриття провадження у справі, посилався на те, що дії члена ВРП, які полягають у здійсненні дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді, не можуть бути самостійним предметом судового оскарження, доки ВРП не прийме відповідне рішення, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

27. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

29. За змістом частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

30. Особливості провадження у справах щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя передбачені статтею 266 КАС України.

31. Пунктом 4 частини першої статті 266 КАС України передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

32. Згідно із частиною сьомою статті 266 КАС України на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду.

33. Третя Дисциплінарна палата ВРП, розглянувши висновок доповідача - члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Кандзюби О.В. за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги ОСОБА_2 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1, ухвалою від 17.04.2024 № 1137/3дп/15-24 відкрила дисциплінарну справу щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 .

34. Так, під час підготовки до розгляду об`єднаної дисциплінарної справи доповідачем у цій справі Кандзюбою О.В. витребувано інформацію та копії процесуальних документів, які спростовують або підтверджують обставини вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, зазначених у дисциплінарних скаргах.

35. Органом досудового розслідування (НАБУ) листом від 13.02.2024 №0412-303/4190 до ВРП надіслано окремі матеріали кримінального провадження, у тому числі відскановані матеріали кримінального провадження у 220 томах. Вказаним листом старшим детективом - заступником керівника Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів В. Шмітьком надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування під час здійснення дисциплінарного провадження.

36. Не погоджуючись з діями ВРП щодо використання наявної в матеріалах кримінального провадження інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування, під час здійснення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 №М-6/11/7-22 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , позивач звернувся з цим позовом до суду.

37. Тобто, фактично позивач оскаржує діяльність щодо постановлення ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 17.04.2024 № 1137/3дп/15-24 про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , в процесі якої протиправно, на думку позивача, використовувалась наявна в матеріалах кримінального провадження інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування.

38. Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

39. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини рішення №6-зп від 25.11.1997; пункт 1 резолютивної частини рішення №9-зп від 25.12.1997; пункт 1 резолютивної частини рішення №19-рп/2011 від 14.12.2011).

40. У рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

41. Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина друга цієї статті гарантує "кожному" захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано частини третю, п`яту та шосту статті 55 Конституції України.

42. Згідно із частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

43. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

44. За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

45. За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; е) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

46. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача стосовно оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності було обґрунтованим, і таке порушення прав має бути реальним, стосуватися особистих прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

47. Частиною десятою статті 131 Конституції України передбачено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення, зокрема, розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів.

48. Пунктом 3 частини першої статті 131 Конституції України визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

49. Аналогічне положення закріплено у пункті 5 частини першої статті 3 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (далі - Закон №1798-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.

50. Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано Законом №1402-VIII), зокрема частиною першою статті 107 визначено право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) будь-якої особи.

51. За приписами статті 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Ради у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

52. Частинами другою, третьою статті 42 Закону № 1798-VIII передбачено, що дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП.

Дисциплінарне провадження розпочинається після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Днем початку здійснення дисциплінарного провадження є день отримання Вищою радою правосуддя відповідної дисциплінарної скарги або день ухвалення Дисциплінарною палатою ВРП рішення про відкриття відповідної дисциплінарної справи за власною ініціативою чи день отримання ВРП відповідного звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Дисциплінарне провадження включає:

1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;

2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;

3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

53. Статтею 43 Закону № 1798-VIII передбачено, що дисциплінарний інспектор ВРП, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор ВРП - доповідач):

1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону;

2) за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, - залишає без розгляду та повертає дисциплінарну скаргу скаржнику;

3) за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи;

4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - протягом тридцяти днів з дня отримання такої скарги готує матеріали з пропозицією про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи. Цей строк може бути продовжений дисциплінарним інспектором, але у разі обґрунтованої потреби додаткової перевірки дисциплінарної скарги не більш як на п`ятнадцять днів.

Висновок дисциплінарного інспектора ВРП - доповідача разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами передається на розгляд Дисциплінарної палати.

54. Пунктами 23-6 та 23-7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1798-VIII установлено, що днем початку роботи служби дисциплінарних інспекторів ВРП є день опублікування ВРП повідомлення про початок роботи служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя у газеті "Голос України"; тимчасово, до дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів ВРП, повноваження дисциплінарного інспектора здійснює член Дисциплінарної палати (доповідач), визначений автоматизованою системою розподілу справ; такий доповідач не бере участі в голосуванні Дисциплінарної палати під час ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

55. Оскільки служба дисциплінарних інспекторів ВРП станом на момент виникнення спірних правовідносин не розпочала роботу, то повноваження дисциплінарного інспектора здійснював член Дисциплінарної палати (доповідач), визначений автоматизованою системою розподілу справ, яким в даному випадку був Кандзюба О.В. , який і підготував висновок за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги ОСОБА_2 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 та передав його разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами на розгляд Дисциплінарної палати.

56. Відповідно до частини першої статті 46 Закону № 1798-VIII дисциплінарна палата протягом тридцяти днів з дня отримання висновку дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя - доповідача розглядає такий висновок та додані до нього матеріали без виклику судді та особи, яка подала дисциплінарну скаргу, і за результатами розгляду ухвалює рішення про відкриття або про відмову у відкритті дисциплінарної справи.

57. Частиною другою статті 46 Закону № 1798-VIII передбачено, що рішення про відкриття дисциплінарної справи оскарженню не підлягає.

58. Разом з тим, частинами першою, третьою та п`ятою статті 51 Закону № 1798-VIII встановлено, що право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

Скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя.

З дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати.

59. Згідно з положеннями статті 52 Закону № 1798-VIII до суду може бути оскаржене рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

60. Частиною сьомою статті 266 КАС України передбачено, що на рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду. Така скарга розглядається за правилами касаційного провадження, встановленими цим Кодексом.

61. Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує дії ВРП, вчинені в межах дисциплінарного провадження під час ухвалення рішення про відкриття дисциплінарної справи, а саме використання відповідачем при прийнятті вказаного рішення інформації, наявної в матеріалах кримінального провадження.

62. Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що аналіз чинного законодавства дає підстави дійти висновку про те, що дисциплінарне провадження щодо судді - це процедура, під час якої встановлюються обставини, що можуть бути підставою дисциплінарної відповідальності судді.

63. Разом з тим, будь-яка правова процедура має свою внутрішню структуру, яку складає певна сукупність окремих елементів. Основними складовими елементами правових процедур є стадії, етапи й окремі процесуальні дії, здійснення яких визначається логікою процедурної діяльності. Саме ці елементи й визначають структуру та послідовність вчинення дій під час розгляду й вирішенні конкретних адміністративних справ.

64. Найголовнішим елементом у структурі адміністративної процедури є стадія.

65. Під стадіями у правовій доктрині визначаються відносно самостійні цикли юридичного процесу, на кожному з яких вирішуються специфічні завдання, для чого здійснюються чітко визначені правовими нормами юридичні дії та видаються юридичні документи (правові акти) [Адміністративний процес в Україні : колективна монографія за ред. В. Галунька, О. Правоторової. Херсон, 2021. С.136].

66. Можна виділити наступні стадії адміністративного процесу:

- стадія аналізу ситуації, в ході якої збирається та фіксується інформація про фактичний стан справи, реальні факти, оцінюється перспектива подальшого руху справи, приймається рішення про необхідність такого руху. Фактично це стадія становить елементи порушення адміністративної справи.

- стадія прийняття рішення по справі, в ході якої дається юридична оцінка зібраної інформації, повно та всебічно досліджується матеріали справи з метою встановлення обґєктивної істини, приймається конкретне рішення.

- стадія оскарження рішення по справі, що носить факультативний характер.

67. Так, позивачем у цій справі оскаржуються дії ВРП, які були вчинені на стадії попередньої перевірки дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку та ухвалення рішення про відкриття дисциплінарної справи.

68. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2021 у справі №9901/312/20 вказала, що доводи скаржника щодо визнання протиправної бездіяльності ВРП про неврахування інформації, наданої скаржником, фактично зводяться до оскарження ухвали Першої Дисциплінарної палати ВРП та за своєю суттю є обставинами, якими скаржник обґрунтовує протиправність оскаржуваної ухвали, а відповідно є підставою позову, яку скаржник сформулював як окрему позовну вимогу. Фактично скаржник оскаржує діяльність щодо постановлення ухвали про відкриття дисциплінарної справи.

69. Колегія суддів Верховного Суду, застосовуючи ці висновки до спірних правовідносин, вважає, що у цій справі також доводи позивача про визнання протиправними дій ВРП щодо використання наявної в матеріалах кримінального провадження інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування, під час здійснення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 №М-6/11/7-22 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , зводяться до оскарження ухвали Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 17.04.2024 № 1137/3дп/15-24 про відкриття дисциплінарної справи та за своєю суттю є обставинами, якими скаржник обґрунтовує протиправність оскаржуваної ухвали, а відповідно є підставою позову, яку скаржник формулює як позовну вимогу.

70. Разом з тим, як уже зазначалось, відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1798-VIII рішення про відкриття дисциплінарної справи оскарженню не підлягає.

71. Верховний Суд вважає, що оскільки рішення про відкриття дисциплінарної справи не підлягає оскарженню, то, відповідно, й усі дії, які передували прийняттю такого рішення, в тому числі й дії щодо використання наявної в матеріалах кримінального провадження інформації, отриманої внаслідок втручання у спілкування, під час здійснення дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 від 02.05.2022 №М-6/11/7-22 щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , не можуть бути самостійним предметом оскарження.

72. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що стадія відкриття дисциплінарної справи (яка включає в себе попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку та безпосередньо ухвалення відповідного рішення за результатами таких дій) закінчилась прийняттям рішення про відкриття дисциплінарної справи, яке оскарженню не підлягає.

73. При цьому, наступна стадія - стадія розгляду справи щодо позивача (яка включає підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності) на момент звернення до суду з цим позовом ще тривала, та, відповідно, оскільки вона не завершилась, то рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи щодо судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності не прийнято.

74. Отже, виходячи із процедурної послідовності етапів (стадій) дисциплінарного провадження щодо суддів - попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про відкриття дисциплінарної справи; підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності, розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності - можна зробити висновок, що правові наслідки для особи, які реально впливають на її статус як судді, виникають після ухвалення рішення ВРП про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

73. Процедурні етапи дисциплінарного провадження не мають самостійних наслідків для судді, адже є проміжним етапом процедури дисциплінарного провадження.

74. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.12.2021 у справі №640/16884/19.

75. Таким чином, беручи до уваги наведене законодавче регулювання та враховуючи відсутність на момент звернення до суду з цим позовом рішення у дисциплінарній справі щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зважаючи на те, що ухвала про відкриття дисциплінарної справи щодо судді, та, відповідно, дії ВРП при прийнятті такої ухвали, не можуть бути самостійним предметом оскарження в судовому порядку, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з вимогами, які не підлягають розгляду в суді.

76. Загалом притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності - важливий соціально-правовий феномен, відтак всі його складові повинні бути максимально унормовані. Суд вважає за доцільне звернути увагу на думку вітчизняних правників які, зокрема, зазначають «Інституційно-правові засади дисциплінарної відповідальності судді мають безпосередній взаємозв`язок із гарантією судової незалежності. Невдала побудова системи дисциплінарної відповідальності на організаційному рівні нівелює гарантії правового статусу судді та, як наслідок, належний порядок здійснення правосуддя» [Незалежність і юридична відповідальність суддів як гарантії верховенства права: монографія за заг. ред. П. Рабіновича. Львів, 2019. С. 275].

77. Поділяючи вищезазначену думку, Верховний Суд зазначає, що ВРП є важливим органом у сфері правосуддя, який наділений Конституцією України та законами широкими повноваженнями, що мають визначальний вплив на забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів.

78. Разом з тим, ВРП зобов`язана неухильно дотримуватись передбаченого чинним законодавством порядку розгляду дисциплінарної скарги, враховуючи послідовність етапів дисциплінарного провадження щодо суддів.

79. У рішенні від 11.03.2020 № 4-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що дисциплінарна справа щодо судді має розглядатися з дотриманням розумних строків та застосуванням процедур, які повною мірою гарантують йому захист.

80. Враховуючи вказане, Верховний Суд наголошує, що визначені позивачем, в якості предмету спору, дії ВРП, є фактично діями відповідача, вчиненими при проведенні попередньої перевірки скарги щодо дисциплінарного проступку судді та вивченні матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, які слугували підставою для відкриття дисциплінарної скарги, тобто є проміжними діями відповідача в процедурі дисциплінарного провадження, а тому такі дії не можуть бути самостійним предметом судового розгляду.

81. Відповідно до частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

82. Ужите в цій нормі формулювання «не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду за цими правилами не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтерміновує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні для цього підстави.

83. Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 (провадження № 11-70сап18), поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

84. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

85. На підставі наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та закриття провадження у справі №990/309/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними дій.

86. За правилом частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

87. У розглядуваному випадку такої потреби немає, адже мотивами для закриття провадження у справі стали не стільки порушення правил предметної підсудності, скільки передчасне звернення до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.

Керуючись статтями 238, 241-243, 248, 250, 266, 295 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Вищої ради правосуддя про закриття провадження у справі №990/309/24 задовольнити.

Провадження у справі № 990/309/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.02.2025.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець

В.М. Бевзенко

Л.В. Тацій

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду