Справа № 520/11266/24
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 лютого 2025 року

м. Київ

справа №520/11266/24

адміністративне провадження № К/990/3325/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Тацій Л.В., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року про відкриття апеляційного провадження та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 520/11266/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення № 18 від 08.03.2024 щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), за заявою від 29.02.2024 № 331, в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (або його правонаступників) призначити, виплачувати довічно та щомісячно в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати пенсії та перераховувати пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКГТП НОМЕР_1 ), за вислугу років із 29.02.2024 року з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати, згідно довідки про складові заробітної плати, виданої за № 21-254 від 10.04.2023 та довідки про розмір посадового окладу прокурорів відділів Харківської обласної прокуратури від 23.02.2024 за № 27-31 вих-24 без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-ХІІ від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-11 1 та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України № 2148-УІІІ від 03.10.2017 та № 1058-ІУ від 09.07.2003, незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України та інших державних органах.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (або його правонаступників) призначити, виплачувати довічно та щомісячно в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати пенсії та перераховувати пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вислугу років із 29.02.2024 року з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати, згідно довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці) виданої Харківською обласною прокуратурою від 27.06.2024 № 27-100ВИХ-24, відповідно до яких чинна заробітна плата за відповідною посадою прокурора відділу персонального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури, прокуратури Харківської області складає 64800 грн., без обмеження максимального (граничного) розміру заробітної плати для розрахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-ХІІ від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-111 та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України № 2148-УІІІ від 03.10.2017 та № 1058-ІV від 09.07.2003, та без обмежень граничного розміру виплати пенсії за вислугу років і проводити виплати з урахуванням перерахунку вказаної пенсії за вислугу років у повному обсязі без обмеження її максимального розміру, незалежно від працевлаштування, незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України, органах державної влади України або органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, а також незалежно від одержаного заробітку, прибутку, та без обмежень, передбачених працюючим особам-пенсіонерам за спеціальним законом - Законом України «Про прокуратуру».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 520/11266/24 залишено без руху.

Надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом сплати судового збору у розмірі 1816 гривень 80 копійок.

11 вересня 2024 року на виконання вимог вищевказаної ухвали суду апелянтом повідомлено суд, що платіжною інструкцією № 2586 від 01 серпня 2024 року сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 520/11266/24.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року повторно залишено без руху апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 520/11266/24.

Надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали, шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду платіжного доручення №2586 від 01 серпня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року поновлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 520/11266/24.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 520/11266/24 скасовано.

Прийнято постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що стаж позивача за вислугу років не є достатнім для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року за № 1697-VII, а у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року за № 1789-XII він не набув права на призначення пенсії за вислугу років, тому, рішенням пенсійного органу № 18 від 08.03.2024 правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями суду апеляційної інстанції позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року про відкриття апеляційного провадження, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 520/11266/24, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За змістом приписів частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частина третя цієї статті визначає виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.

Ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху та про відкриття апеляційного провадження до зазначеного переліку не входить.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року про відкриття апеляційного провадження у справі № 520/11266/24 слід відмовити.

В той же час, перевіряючи касаційну скаргу в частині щодо оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 520/11266/24, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в подібних справах та має виняткове значення для заявника.

Втім, зміст доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Стосовно доводів касаційної скарги в частині посилань на підпункт «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на те, що справа має виняткове значення є необґрунтованим, оскільки такі посилання з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно або винятково значимих.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише детальний виклад фактичних обставин справи, цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини та посилання на підстави непогодження з рішенням суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.

Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року про відкриття апеляційного провадження та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 520/11266/24.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій