Справа № 300/8130/24
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2025 р. справа № 300/8130/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років за № 78 від 19.08.2024; зобов`язання зарахувати до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 16.03.1998 до 30.06.2001 на посаді державної служби та призначити з 12.09.2024 пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків, які позивач усунула у строк встановлений судом.

25.11.2024 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач позовні вимоги щодо предмету спору обґрунтовує тим, що відповідно до довідки Івано-Франківської обласної прокуратури за № 07-501вих-24 від 16.08.2024 її стаж в органах прокуратури, станом на 16.08.2024, складає 26 років 04 місяці 17 днів, що дає право на призначення пенсії за вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Однак, на її заяву від 12.09.2024, відповідач протиправно, оскаржуваним рішенням за № 78 від 19.08.2024, відмовив в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вважає таке рішення протиправним, у зв`язку з чим звернулася до суду для захисту своїх прав.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити, з мотивів викладених у відзиві.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

12.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Згідно довідки Івано-Франківської обласної прокуратури за № 07-501вих-24 від 16.08.2024 стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури, станом на 16.08.2024, складає 26 років 04 місяці 17 днів.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років за № 78 від 19.08.2024, у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно Закону України «Про прокуратуру» відмовлено.

Цим рішенням, з посиланням на норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру», встановлено, що страховий стаж позивача становить 36 років 13 днів, стаж за вислугу років становить 23 роки 1 місяць 4 дні, в тому числі на посадах прокурорів 17 років 5 місяців 17 днів, при необхідному стажі за вислугу років не менше 25 років, у тому числі стужу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1987 до 01.07.1987 у зв`язку з тим, що запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства. До вислуги років зараховано період роботи з 30.06.2001 до 02.12.2002 та з 03.06.2020 до 16.08.2024 (5 років 7 місяців 17 днів) як стаж роботи на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою.

Позивач, вважаючи оскаржуване рішення протиправним, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи зміст заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла до 01 жовтня 2011 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ. Зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

З 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв`язку із набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.

В даних правовідносинах, позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії 12.09.2024, а тому спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI, що спростовує твердження позивача про те, що спірних правовідносин підлягають застосуванню положення відповідно до положень статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663 від 12.07.2001).

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з частино 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначає стаття 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.

Згідно із статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI (далі Закон № 1697-VI) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, відповідно до статті 86 Закону № 1697-VI прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Відповідно до частини 2 статті 86 Закону № 1697-VI пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (частина 3 статті 86 Закон № 1697-VI).

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років (частина 4 статті 86 Закон № 1697-VI).

Працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. До досягнення віку, встановленого цією частиною, право на пенсію за віком мають чоловіки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року; 56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року (частина 5 статті 86 Закон № 1697-VI).

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася (частина 6 статті 86 Закон № 1697-VI).

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії (частина 8 статті 86 Закон № 1697-VI).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України за № 13-1 від 07.07.2014, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Згідно з пунктом 4.7 даного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Предметом спору в даній справі фактично є не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 16.03.1998 до 29.06.2001 на посаді спеціаліста з питань захисту державної таємниці.

Перевіряючи рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років за № 78 від 19.08.2024 чи прийнято воно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та враховуючи його зміст, суд зазначає, що дане рішення не містить жодних фактичних обставин та обґрунтувань про не зарахування позивачу стажу з 16.03.1998 до 29.06.2001 на посаді спеціаліста з питань захисту державної таємниці, окрім формулювання що, страховий стаж позивача становить 36 років 13 днів, стаж за вислугу років становить 23 роки 1 місяць 4 дні, в тому числі на посадах прокурорів 17 років 5 місяців 17 днів, при необхідному стажі за вислугу років не менше 25 років, у тому числі стужу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.06.1987 до 01.07.1987 у зв`язку з тим, що запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства. До вислуги років зараховано період роботи з 30.06.2001 до 02.12.2002 та з 03.06.2020 до 16.08.2024 (5 років 7 місяців 17 днів) як стаж роботи на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою.

Тобто, в оскаржуваному рішенні відповідачем не досліджувалось питання щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування позивачу до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» періоду її роботи з 16.03.1998 до 30.06.2001 на посаді спеціаліста з питань захисту державної таємниці та періоду навчання у вищому навчальному закладі юридичного факультету.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачем не здійснено всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для призначення пенсії, а прийняте рішення щодо відмови у її призначенні є необґрунтованим та передчасним, а тому рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років за № 78 від 19.08.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд встановив, що згідно довідки Івано-Франківської обласної прокуратури за № 07-501вих-24 від 16.08.2024 стаж роботи позивача в органах прокуратури, станом на 16.08.2024, складає 26 років 04 місяці 17 днів.

Згідно з дипломом спеціаліста серії НОМЕР_1 від 12.07.2002 позивач навчалася в Прикарпатському університеті імені Василя Стефаника і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста.

Відповідно до частина 6 статті 86 Закон № 1697-VI до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Таким чином, вказаною нормою встановлено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується як час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою, так і половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Крім того, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 за № 283 (чинного на час періоду роботи позивача з 16.03.1998 до 02.12.2002) до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу" (3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

В той же час, вимога до осіб, які займають посади державних службовців, щодо наявності в них вищої освіти, в тому числі юридичної освіти, настала лише з 01.09.1999 року, тобто після затвердження Наказом Головного управління державної служби України № 65 від 01.09.1999 року, яким затверджено довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців. Вимога щодо наявності вищої освіти для роботи державного службовця в органах прокуратури була регламентована частиною 5 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №2663-ІІІ).

Як наслідок, період роботи позивача з 16.03.1998 до 02.12.2002 в прокуратурі Івано-Франківської області на посаді спеціаліста з питань захисту державної таємниці державній службі, підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону №1697-VII.

А тому, суд вважає, що Івано-Франківською обласною прокуратурою, у довідці за № 07-501вих-24 від 16.08.2024, вірно визначено стаж роботи позивача в органах прокуратури, станом на 16.08.2024, 26 років 04 місяці 17 днів, в тому числі зараховано період роботи позивача з 16.03.1998 до 02.12.2002 на посаді державної служби.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивач, станом на 12.09.2024, мала необхідний стаж більше 25 років, що дає право на призначення пенсії за вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому відповідач помилково не зарахував період з 16.03.1998 до 30.06.2001.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 245 даного Кодексу у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

За таких обставин, вирішуючи заявлені позовні вимоги зобов`язального характеру, суд, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його ефективного відновлення, керуючись повноваженнями наданими частиною 2 статті 9, статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з метою подальшого недопущення порушених прав позивача, слід зобов`язати відповідача зарахувати до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», період роботи позивача з 16.03.1998 до 30.06.2001 на посаді державної служби та призначити з 12.09.2024 пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Решта доводів та заперечень учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем адміністративний позов є обґрунтованим, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно з квитанцією ID: 8238-9035-2539-6838 від 29.11.2022, підтвердила сплату судового збору на суму 1 211, 20 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1 211, 20 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмову у призначенні, ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років за № 78 від 19.08.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислуги років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 16.03.1998 до 30.06.2001 на посаді державної служби та призначити з 12.09.2024 їй пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.