Справа № 300/5704/24
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2025 року

м. Київ

справа №300/5704/24

адміністративне провадження № К/990/4167/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №300/3704/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.04.2024 та від 03.07.2024 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 службу в армії з 16.04.1986 по 15.05.1988 та зарахувати до пільгового трудового стажу періоди роботи в російській федерації в Нижньовартовській філії ВАТ "Сібнафта" (Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 11.09.1997 по 01.05.1998, в ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 11.03.2001 по 08.10.2002, в ТОВ "Самотлортранс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді водія всіх марок автомобілів з 14.10.2002 по 12.03.2008, в ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду в автотранспортному виробництві з 02.04.2008 по 10.01.2010, в ЗАТ "Обнафторемонт" (надалі перейменоване на ТОВ "Обнафторемонт") (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду з 17.02.2010 по 15.12.2012, в ЗАТ "Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ -Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника з 19.12.2012 по 25.02.2015 в ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду автотранспортного виробництва з 09.04.2015 по 10.05.2018, на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування (цього ж підприємства) з 03.07.2018 по 02.07.2019, в ТОВ "Капітальний сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 21.10.2019 по 15.09.2020 у ТОВ "СК Недра" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування в автотранспортному цеху з 16.09.2020 по 12.10.2020, на посаді машиніста пересувного компресора 6 розряду в автотранспортному цеху (цього ж підприємства) з 12.10.2020 по 18.06.2021, на посаді водія автомобіля в автотранспортному цеху (цього ж підприємства) з 18.06.2021 по 02.03.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (список № 2) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28 квітня 2023 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2025, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2023 №47 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу відповідно період проходження строкової військової служби з 13.05.1986 по 15.05.1988, періоди роботи 11.09.1997 по 01.05.1998, з 11.03.2001 по 08.10.2002, з 14.10.2022 по 12.03.2008, з 02.04.2008 по 10.01.2010, з 17.02.2010 по 15.12.2012, з 19.12.2012 по 25.02.2015, з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018, з 03.07.2018 по 02.07.2019, з 21.10.2019 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 12.10.2020, з 12.10.2020 по 18.06.2021, з 18.06.2021 по 02.03.2022 та повторно розглянути подану позивачем заяву від 12.06.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2025, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Предметом оскарження в цій справі є призначення пенсії за віком зарахування до пільгового страхового стажу відповідного періоду роботи та проходження строкової військової служби.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Дану справу суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Також, частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У спрощеному позовному провадженні не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З огляду на предмет спору, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності та відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України могла бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Окрім того, суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень, ухвалених за правилами спрощеного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

В касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, а також посилається на частину 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, в касаційній скарзі відповідач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Судом не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано у чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Таким чином, касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи у касаційному порядку скаржником належним чином не обґрунтовані у касаційній скарзі та не підтверджені відповідними доказами, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії»).

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №300/3704/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання до вчинення дій.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Г. Стеценко

Судді Т.Г. Стрелець

Л.В. Тацій