Справа № 120/15361/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 р. Справа № 120/15361/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

15.11.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 № 98 від 15.10.2024 щодо відмови у призначенні позивачці пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язання відповідача 2 призначити та виплачувати позивачці пенсію на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 08.10.2024 позивачка звернулась до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З урахуванням принципу екстериторіальності розгляд заяви було здійснено відповідачем 1, яким і прийнято рішення № 98 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Позивачка з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним.

Ухвалою суду від 20.11.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.12.2024 надійшов відзив на позов, в якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці.

11.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно з довідкою від 25.07.2024 № 262, оскільки у довідціі невірно вказана назва професії заявниці, яка не відповідає п. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV. Крім того, в акті зустрічної перевірки від 02.10.2024 № 0200-1103-1/8753 зазначено, що на підприємстві за 2000-2021 роки не було встановлено норм по обслуговуванню свиней.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.

08.10.2024 позивачка звернулась до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській, яким прийнято рішення № 98 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу.

Зі змісту рішення видно, що страховий стаж позивачки становить 32 роки 04 місяці 12 днів. Стаж роботи на пільгових умовах не визначено. Водночас за поданими документами до пільгового стажу позивачки не враховано періоди роботи згідно з довідкою від 25.07.2024 № 262, оскільки у довідціі невірно вказана назва професії заявниці, яка не відповідає п. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV. Крім того, в акті зустрічної перевірки від 02.10.2024 № 0200-1103-1/8753 зазначено, що на підприємстві за 2000-2021 роки не було встановлено норм по обслуговуванню свиней.

Наведене спонукало позивачку звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За вимогами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) про виконання встановлених норм обслуговування.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7, згідно з яким, до доярок належать працівники, які оформлені на роботу доярками, свинарками, мають відповідні посвідчення, які постійно зайняті протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Дояркам, свинаркам, які відпрацювали повний польовий період на колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, доярки та свинарки яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії доярка та свинарка, запроваджена в 1961 році.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання роботи свинарки, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 701/1232/16-а.

Суд наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість, необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В даному ж випадку, період роботи ОСОБА_1 з 16.06.2000 по 28.01.2021 свинаркою в колгоспі ім. "Калініна", яке внаслідок послідовної реорганізації перетворено в СТОВ "Колос", підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.02.2000, а також архівною довідкою, виданою СТОВ "Колос" № 262 від 25.07.2024.

При цьому відповідачами тривалість страхового стажу позивачки (32 роки 04 місяці 12 днів) не заперечується. Водночас цей стаж не враховано до спеціального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на те, що період роботи свинаркою з 16.06.2000 по 28.01.2021 не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки у довідці № 262 від 25.07.2024 невірно зазначена професія (посада) відповідно до п. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV, то суд такі доводи відповідача оцінює критично.

Як вже наголошувалось вище, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім того, неточність у формулюванні професії у довідці № 262 не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду до пільгового стажу позивачки, оскільки така неточність не залежить від її волі та не є наслідком її дій чи бездіяльності.

Відповідальність за правильність та відповідність формулювань у довідках, які видають підприємства, установи чи організації, несуть безпосередньо ці суб`єкти, а не працівник. Позивачка подала всі наявні документи, що підтверджують її стаж роботи, а тому не може зазнавати негативних наслідків через формальні недоліки в документації, виданій іншими установами.

Поряд з цим суд зазначає, що невизначення порядку встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні свинаркам пенсії за віком на пільгових умовах, та не затвердження (і, як наслідок, відсутність відповідних підтверджуючих документів) норм обслуговування тварин для свинарок господарства за вищевказані роки на господарстві, де працювала позивачка, не може свідчити про невиконання нею таких норм та не спростовує факту виконання позивачкою повний робочий день робіт за посадою свинарки, доярки (оператора машинного доїння).

Суд додатково враховує усталену правову позицію Верховного Суду про те, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді свинарки, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу (висновки викладені у постановах від 10.07.2018 по справі № 709/1360/17, від 07.02.2019 по справі № 699/155/17, від 21.11.2019 по справі № 701/1232/16, від 21.11.2019 по справі № 355/343/17, від 12.12.2019 по справі № 219/2866/17).

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, а також якщо посадові особи підприємств, де вона працювала, не встановили норми обслуговування тварин або через незбереження ними документів про встановлення таких норм станом на день звернення за призначенням пенсії, оскільки неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17 та від 07.02.2019 у справі № 699/155/17.

При цьому суд зазначає, що право особи на пенсійне забезпечення, не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, позаяк збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

За умови підтвердження трудового стажу позивачка, як громадянка України, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

До того ж суд враховує, що оскаржуване рішення № 98 від 15.10.2024 фактично обґрунтоване взагалі відсутністю у позивачки пільгового стажу, що не відповідає дійсності.

Отже, обставини, на які посилається відповідач 1, не є належними підставами для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому вказане рішення визнається протиправним, а пільговий період з 16.06.2000 по 28.01.2021 таким, що підлягає зарахуванню до спеціального (пільгового) стажу позивачки.

Визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру, зокрема і в частині суб`єкта владних повноважень, який має вирішувати питання про призначення позивачці пенсії, суд враховує наступне.

Конституційний Суд України у п.3.4 Рішення від 18.06.2007 № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція), яка була ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

У пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Фокін проти України" ЄСПЛ зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В контексті встановлених обставин справи суд зауважує на відсутності між сторонами спору щодо достатності у позивачки необхідної кількості загального стажу, такий становить 32 роки 04 місяці 12 днів.

Враховуючи наведене, а також те, що на час звернення за призначенням пенсії позивачці виповнилось 55 років, її страховий стаж становить понад 32 роки 04 місяці 12 днів, в тому числі спеціальний (пільговий) стаж складає понад 20 років, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.

За правилами ч. 1 ст. 45 Закону Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, вимоги позивачки щодо зобов`язання відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах з 08.10.2024 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому відповідний обов`язок покладається судом на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як пенсійний орган за місцем проживання позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн стягуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів (порівно).

Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 98 від 15.10.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 16.06.2000 по 28.01.2021 та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 08.10.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місцепроживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільків, 15, м. Івано-Франківськ, 76000);

3) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 06.02.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович