Справа № 160/32543/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32543/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року (головуючий суддя Турова О.М.)

в адміністративній справі №160/32543/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), Міністерства освіти і науки України (відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 09.12.2024 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-1), Міністерства освіти і науки України (відповідач-2), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 28.11.2024р. про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.11.2024р. про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення з урахуванням висновків суду;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо невнесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти відносно ОСОБА_1 в частині послідовності навчання;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо черговості здобуття освіти, про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України "Про освіту" щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо визнання бездіяльності (дій) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказав, що позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як здобувач вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти і здобуває рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", проте, 04.11.2024 року позивачем отримано довідку №478318 про здобувача освіти, в якій зазначено, що на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти: ні порушує послідовність, визначену ст.10 Закону України "Про освіту", водночас, за твердженням позивача вказані відомості не відповідають дійсності, у зв`язку із чим 28.11.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою про внесення змін до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо черговості здобуття ним освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст.10 Закону України "Про освіту" вказати: "Так, не порушує", однак, станом на момент подання позовної заяви відповідних дій відповідачем-2 не здійснено і будь-якої відповіді не надано. Крім цього, 28.11.2024р. позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання йому відстрочки від мобілізації із додатками на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту"), проте, станом на момент подання цієї позовної заяви відповіді від відповідача-1 позивач також не отримував. Разом з цим, позивач зазначає, що у разі якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду у цій справі, якщо його буде ухвалено на користь позивача, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим та не є підставою звільнення з ЗСУ. Отже, без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно позивача будуть завершені, а тому будь-яке рішення суду у цій справі не поновить його порушені права.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №160/32543/24 відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що заявлена вимога про забезпечення позову фактично не стосується предмета позову, оскільки спір щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період наразі відсутній, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Вказує, що заява позивача про надання йому відстрочки не розглянута, рішення по ній не прийняте. Разом з тим, відповідачем-1 направив позивачу мобілізаційне розпорядження із вимогою з`явитися до військової частини для проходження військової служби.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали про забезпечення позову, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм процесуального законодавства, що регулюють дані правовідносини.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглянувши подану заяву про забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи з пов`язаності обраних заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника про те, що відповідачем можуть здійснюватися заходи щодо призову його на військову службу під час мобілізації в особливий період, які можуть порушити права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, зокрема, останнім не надано доказів отримання ним повістки про виклик до територіального центру комплектування з метою мобілізації, або доказів вчинення відповідачем будь-яких дій щодо переміщення позивача до військової частини з метою проходження ним військової служби в ЗСУ тощо.

Також станом на теперішній час в матеріалах справи відсутня відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні позивачеві відстрочки від мобілізації із додатками на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що наразі неможливо та передчасно стверджувати, що за наслідками розгляду заяви позивача про надання такої відстрочки ОСОБА_1 беззаперечно буде відмовлено у її наданні.

Фактично предметом спору у цій справі між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_4 є не надання відповідачем-1 відповіді на звернення позивача від 28.11.2024р. з приводу надання такої відстрочки, а не відмова у її наданні.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції співставляючи заявлені позовні вимоги та заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що заявлена вимога про забезпечення позову фактично не стосується предмета позову, позаяк спір щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період наразі відсутній, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Оскільки в ході розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову судом першої інстанції не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника, то відсутні підстави для скасування ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року.

Крім того колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (Порядок №560).

Відповідно до пункту 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 60 Порядку №560 визначено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.

Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.

Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, чинним законодавством України чітко визначено, що до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації 27.11.2024 і на даний час така заява не розглянута та рішення по ній не прийнято, про що позивач зазначає у заяві про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись статтями 150, 151, 316 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 30.01.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки передбачені ст. 328, 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова