Справа № 500/599/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/599/25

07 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Юзьків М.І., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника - адвоката, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 30 244,50 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 2566,85 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 57182,12 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918 UA0092368 на суму 45041,42 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 5291,66 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 62350,20 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 117883,15 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 92 854,63 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0035010 на суму 3603,21 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 25380,00 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 2154,00 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 37797,00 грн повністю;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 47985,00 грн повністю.

У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161,172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

При цьому, суд враховує, що норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Як слідує зі змісту позовних вимог та підстав позову, у межах даної судової справи позивач оскаржує:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 30 244,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 2566,85 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 57182,12 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918 UA0092368 на суму 45041,42 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 5291,66 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 62350,20 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 117883,15 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 10.02.2024 № 018-UA0092368 на суму 92 854,63 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0035010 на суму 3603,21 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 25380,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 2154,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 37797,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 08.03.2024 № 0-1918-UA0092368 на суму 47985,00 грн.

Відомостей про застосування позивачем процедури адміністративного оскарження відповідних рішень в матеріалах справи не міститься.

Відтак, в даному випадку застосовується шестимісячний строк для звернення до суду, який обчислюється з дня вручення.

Згідно з приписами пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як зазначено у пункті 42.1, пункті 42.2 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пункту 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В свою чергу, пунктом 45.1 статті 45 Податкового кодексу України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пункту 45.3 статті 45 платник податків, який обирає спосіб взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі, зобов`язаний під час обрання способу взаємодії повідомити контролюючому органу свою електронну адресу (адреси) шляхом внесення цієї інформації до своїх облікових даних через електронний кабінет.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ "Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 9 (далі - Порядок № 1204), податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 4 розділу IV Порядку №1204).

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина шоста статті 120 КАС України).

Позивач звернувся до суду із даним позовом 03.02.2025.

Так, до позовної заяви позивачем долучено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якому зазначено, що йому стало відомо про винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області з рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 у справі № 500/6539/24 та що не отримував оскаржувані податкові-повідомлення рішення, оскільки як на час їх винесення так і на час розгляду справи № 500/6539/24 перебував за кордоном.

Визначаючись щодо причин пропуску позивачем строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами та наявності підстав для його поновлення, суд зазначає що наведені позивачем у заяві про поновлення пропущення строку обставини не є такими, що перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду з даним адміністративним позовом в межах встановленого строку, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Оцінюючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем у клопотанні обставини носять суб`єктивний характер, а отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, тому підстави для поновлення строку, вказані представником позивача у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

При цьому суд враховує, що про розгляд адміністративної справи №500/6539/24 позивач був повідомлений шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі Судова влада України.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху на підставі статті 123 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду та доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 293 КАС України, суд

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 293 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Визнати не поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду:46021 м.Тернопіль, вул. Грушевського, 6 або через систему "Електронний суд".

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Юзьків М.І.