Справа № 160/29598/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , в якому просить:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 05.03.2022 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової компенсації за 14 (чотирнадцять) календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" ;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) надбавки за вислугу років на військовій службі за період з 05 березня 2022 року по березень 2023 року, в розмірі 25 відсотків, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) належне грошове забезпечення з 05.03.2022 року по 20.09.2023 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за 14 (чотирнадцять) календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2023 рік 2684 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) надбавку за вислугу років на військовій службі за період з 05 березня 2022 року по березень 2023 року, в розмірі 25 відсотків, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при його звільненні з військової служби відповідачем не у повному обсязі нараховано і виплачено грошові кошти без урахування розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14 допостанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними.
На думку відповідача, позивач не надав до суду належних доказів поважності причин порушення строку звернення з позовом до суду, окрім неможливості захистити свої права у зв`язку з тривалим лікуванням.
В даному випадку, отримуючи грошове забезпечення щомісяця, позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації, з яких складових складається грошове забезпечення та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий його розрахунок чи розрахунок його складових.
Грошове забезпечення визначене станом на 01.01.2018 рік у зв`язку із скасуванням змін внесених до пункту 4 Постанови КМУ №704 не підлягає перегляду, у зв`язку з відсутністю чинної редакції зазначеної норми, до внесення змін до цієї норми.
У зв`язку з викладеним та тим, що в 2022 та 2023 році змін грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців не відбувалося, підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення в 2022 та 2023 році позивачу немає.
З огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, підстав для застосування з 29.01.2020 року до спірних правовідносин, пов`язаних з визначенням грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, норми пункту 4 Порядку Постанови № 704 в попередній редакції до 24.02.2018 року (тобто до внесення змін, затверджених Постановою КМУ № 103) немає.
Нарахування та виплата надбавки за вислугу років на військовій службі здійснюється фінансово-економічною службою військової частини згідно наказу командира військової частини.
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 587 від 10.08.2022 Про встановлення вислуги років військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 встановлена загальна вислуга років 21р. 11м. 13д.
Також згідно даних, наданих фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , виплата надбавки за вислугу років на військовій службі ОСОБА_1 у розмірі 45% здійснювалась з серпня 2022 року по вересень 2023 року.
Щодо грошової компенсації за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, відповідач зазначає, що право на додаткову відпустку учасникам бойових дій виникає з часу отримання військовослужбовцем посвідчення учасника бойових дій та надання відповідних даних до військової частини. З наданих доказів позивачем (копія посвідчення учасника бойових дій) вбачається, що документ виданий 17 серпня 2023 року Військовою частиною НОМЕР_5 . Даних про набутий статус учасника бойових дій позивачем до Військової частини НОМЕР_1 не надавалось.
Позивачем надано відповідь на відзив.
Позивач вважає, що твердження відповідача відносно того, що нарахування та виплата йому як військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення) в період з 05.03.2022 по 20.09.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., начебто було правомірним не є аргументованими та не відповідають дійсності, оскільки суб`єктом владних повноважень при нарахуванні грошового забезпечення було застосовано норму, а саме пункт 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 зі змінами внесеними Постановою КМУ від 21.02.2018 № 103, яка в свою чергу на момент проходження позивача військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 була визнана протиправною та скасована постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18.
В спростування позиції відповідача відносно нарахування та виплати надбавки за вислугу років, позивач зазначає, що в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 330 від 20.09.2023 зазначена вислуга років станом на 20.09.2023 року становить: календарна 03 роки 03 місяці 09 днів; пільгова 00 років 00 місяців 00 днів; загальна 03 роки 03 місяці 09 днів. Відповідно до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії виданої 04.10.2023 командиром Військової частини НОМЕР_2 №112/513, надбавку за вислугу років позивачу почали нараховувати лише з березня 2023.
Жодних доказів від відповідача на підтвердження правильності та повноти нарахування та виплати надбавки за вислугу років не надано.
За поясненнями позивача Військова частина НОМЕР_1 підпорядкована Військовій частині НОМЕР_2 та в свою чергу підпорядкована військовій частині НОМЕР_5 , яка є органом військового управління.
Для отримання статусу учасника бойових дій позивачем по команді було подано рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 та відповідний пакет документів.
В свою чергу командування Військової частини НОМЕР_1 опрацювавши пакет документів направило їх за підпорядкованістю до Військової частини НОМЕР_2 , а та на військову частину НОМЕР_5 на розгляд комісії, яка після прийняття позитивного рішення надає посвідчення, нагрудний знак "Ветеран війни" та листи талонів на право одержання ветеранами війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості. Отже, прийнявши позитивне рішення Військова частина НОМЕР_5 в зворотному порядку направила посвідчення учасника бойових дій до підпорядкованих частин для безпосереднього їх отримання військовослужбовцями. Саме безпосереднє отримання позивачем посвідчення учасника бойових дій мало місце у Військовій частині НОМЕР_1 .
03.12.2024 від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
05.12.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення.
Позивач звертає увагу суду на невідповідність доданих до клопотання представником Військової частини НОМЕР_1 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 330 від 20.09.2023 та картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 відносно наданих Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу при звільненні витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 330 від 20.09.2023 та грошового атестату Військової частини НОМЕР_2 № 111/688 від 04.10.2023, які додавались до позовної заяви.
Порівнявши зазначені документи виявлено такі розбіжності:
- у нарахуваннях і виплатах за вислугу років;
- надбавка за особливості проходження служби в грошовому атестаті 2204,58 в картці особового рахунку 2557,32.
Тобто, документи долучені представником відповідача не відповідають документам наданим позивачу при звільненні та мають різницю в нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень, компенсацій), що в свою чергу підтверджує протиправність дій відповідача.
10.12.2024 Військова частина НОМЕР_1 надала додаткові пояснення у справі.
Відповідач зазначає наступне.
В документах наданих позивачу при звільненні (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 330 від 20.09.2023 та грошовий атестат Військової частини НОМЕР_2 № 111/688 від 04.10.2023), містяться невірні дані, які були помилково внесені в зазначені документи. Під час розгляду позовних вимог помилку було виправлено та до суду направлені документи, які містять достовірні дані.
Відповідач просить вважати належними, достатніми та достовірними доказами надані ним документи:
1. Витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 587 від 10.08.2022 року;
2. Витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 330 від 20.09.2023 року;
3. Картка особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 .
4. Витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративногосподарської діяльності) № 951/нагд від 08.12.2024 року.
5. Грошовий атестат (вих. №1669/4500 від 10.12.2024 року).
6. Відомість зарахувань заробітної плати (за період 08.07.2023 по 28.10.2023 за ІПН НОМЕР_4 ).
Пояснення позивача, що документи долучені представником відповідача не відповідають документам наданим позивачу при звільненні та мають різницю в нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень, компенсацій), не може підтверджувати протиправність дій відповідача.
Щодо нарахування та виплату надбавки за вислугу років з березня по липень 2022, то перерахунок та виплата належних коштів старшому сержанту ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 в період з березня по липень 2022 року здійснені згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 951/нагд від 08.12.2024 року.
Військова частина НОМЕР_2 пояснення на позовну заяву не надала.
Третя особа про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом доставлення 19.11.2024 до її електронного кабінету ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 в період з 05.03.2022 по 20.09.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка підпорядкована Військовій частині НОМЕР_2 .
Під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач перебував на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 і отримував грошове забезпечення.
Відповідно до копії витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №330 позивач відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнений з військової служби у відставку з виключенням з військового обліку за під. б (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
З 20 вересня 2023 року виключений зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення.
При виключенні за списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 05.03.2022 по 20.09.2023 включно грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно було виплачено не у повному розмірі. Згідно довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищення) та премії для обчислення пенсії, виданої 04.10.2023 командиром Військової частини НОМЕР_2 за №112/513, надбавку за вислугу років позивачу почали нараховувати лише з березня 2023. Позивачу не нарахована та не виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2023 рік відповідно до ст. 16-2 Закону України Про відпустки.
03.10.2024 позивач звернувся із заявою до командирів Військової частини НОМЕР_2 і Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:
зробити перерахунок з 05.03.2022 року по 20.09.2023 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017;
зробити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017;
зробити перерахунок та виплату грошової компенсації за всі дні невикористаних щорічних відпусток за 2022 та 2023 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017;
нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 14 (чотирнадцять) календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2023 рік 2684 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017;
перерахувати та виплатити надбавку за вислугу років на військовій службі за період з 05 березня 2022 року по березень 2023 року, в розмірі 25 відсотків, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017.
Військовими частинами відповіді на звернення позивача не надано.
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішені спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 9 Закону України №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (Закон №2011-XII) гарантовано військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті до складу грошового забезпечення входять:
-посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
-одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності(ч. 3, ч. 4ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).
30.08.2017р. з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років (постанова № 704).
Пунктом 4 постанови №704 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12-14.
Тобто, Кабінетом Міністрів України запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017р. №1052Про внесення зміни до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 до п.10 Постанови КМУ 704 внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту перенесено з 01.01.2018р. на 01.01.2019р.
Таким чином, станом на 01.01.2018р. постанова №704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 до п.10 Постанови №704 внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту перенесено на 01.03.2018р. При цьому, п.4 Постанови №704 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Тобто, 01.01.2018р. Кабінетом Міністрів України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.
З 29.01.2020р. відновлена юридична дія п.4 Постанови № 704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Отже, з 29.01.2020р. знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Проте, згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Вказане узгоджується із висновками у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019р. у справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021р. у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі №200/3757/20-а.
Відтак, під час розв`язання колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ та п.4 постанови КМУ №704 у редакції до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018р. №103перевагу належить віддати положенням закону, як акту вищої юридичної сили.
Водночас із цим, з 29.01.2020р. відновлення дії такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018р.
Звідси слідує, що 29.01.2020р. настала подія підвищення грошового забезпечення діючого військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, тобто станом на 01.01.2020р. (та 01 січня кожного наступного календарного року до настання події внесення законодавчих змін), а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд враховує також висновки Верховного Суду, викладені в постанові від12.09.2022 у постанові № 500/1813/21, в якій, колегія суддів дійшла таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Законом України від 02.12.2021 року №1928 IX Про Державний бюджет України на 2022 рік встановлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн.
Законом України від 03.11.2022 року № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.
Разом з цим, 20.05.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, згідно пункту 2 якої внесені зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції:
"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже, пункт 4 Постанови КМУ № 704 в первісній редакції, яка визначала застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, може бути застосований до 19.05.2023.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за період з 05.03.2022 по 31.12.2022 грошове забезпечення позивача має обчислюватися з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022р. за Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік, за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023р. за Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік, а за період з 20.05.2023 по 20.09.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, виходячи з розміру 1762 грн.
Щодо позовних вимог нарахувати і виплатити грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 і 2023 роки, суд зазначає наступне.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (Порядок № 260).
Згідно з п.п. 1, 2 розділу XXIII Порядку №260 виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 6 розділу XXIII Порядку №260).
Згідно п. 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Відповідно до абзацу 3 п. 7 розділу XXIV Порядку №260 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Як передбачено п.7 розділу XXIV вказаного Порядку, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, виплата вказаних одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням і щомісячних видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Суд зазначає, що оскільки на виконання рішення суду в цій справі відповідачем не здійснено нарахування позивачу грошового забезпечення з 05.03.2022 по 20.09.2023, позовні вимоги щодо нарахування і виплати надбавки за вислугу років на військовій службі, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки, грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки , які є похідними, на даний час є передчасними і не підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог в частині нарахування і виплати позивачу грошової компенсації за 14 днів календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, суд виходить з наступного.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_6 від 17.08.2023 ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Частиною 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України від 22.101993 року №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Закон №3551-XII), відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать, зокрема, учасники бойових дій.
Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (ст.5 Закону №3551-XII).
Види відпусток наведені у ст.4 Закону України від 05.11.1996 №504/96-ВР Про відпустки.
Передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни від 14.05.2015 року №426-VIII, який набрав чинності 06.06.2015року, Закон України Про відпустки доповнено ст.16-2, до якої в подальшому відповідними Законами вносились зміни та яка станом на момент виникнення спірних відносин викладена в наступній редакції: Учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
За приписами п. 12 ст. 12 Закону України №3551-XII учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Аналогічні норми містить иакож і ст. 16-2 Закону України Про відпустки.
Тобто, додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.
Право на отримання додаткової відпустки учасникам бойових дій виникає з часу отримання військовослужбовцем посвідчення учасника бойових дій та надання відповідних документів до військової частини.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З наданої копії посвідчення учасника бойових дій позивача вбачається, що воно було видано 17.08.2023 Військовою частиною НОМЕР_5 , натомість відповідач вказує, що позивачем не надавались до Військової частини НОМЕР_1 дані про набутий статус учасника бойових дій.
Позивач стверджує, що Військовою частиною НОМЕР_1 документи позивача за підпорядкованістю були направлені до Військової частини НОМЕР_2 , яка в свою чергу направила їх до Військової частини НОМЕР_5 на розгляд комісії, яка прийнявши позитивне рішення направила посвідчення учасника бойових дій до підпорядкованої частини для безпосереднього його отримання військовослужбовцем.
Позивачем не доведено протиправність дій відповідача щодо не нарахування грошової компенсації за 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік оскільки матеріали справи не містять докази безпосереднього отримання позивачем посвідчення учасника бойових дій саме у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач також звернувся з позовними вимогами нарахувати і виплатити йому надбавку за вислугу років на військовій службі за період з 05 березня 2022 року по березень 2023 року в розмірі 25 відсотків з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн. та на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до наданої позивачу копії наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №330 вислуга років позивача станом на 20.09.2013 становить: календарна 03 роки 03 місяці 09 днів; пільгова 00 років 00місяців 00 днів; загальна 03 роки 03 місяці 09 днів.
Зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України: з 30.06.1992 по 25.03.1994 та з 05.03.2022 по 20.09.2023 та наказано виплатити надбавку за вислугу років в розмірі 25%.
З довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії від 04.10.2023 №112/513, виданої командиром Військової частини НОМЕР_2 вбачається, що надбавка за вислугу років почала нараховуватись позивачу лише з березня 2023 .
Відповідно до п. 1 розділу ІV Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах:
Від 1 до 5 років -25 відсотків;
Від 5 до 10 років -30 відсотків;
Від 10 до 15років -35 відсотків;
Від 15до 20 років -40 відсотків;
Від 20 до 25 років 45 відсотків;
Від 25 і більше років -50 відсотків.
Разом з тим Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено про помилки в документах наданих позивачу при звільненні, а саме у витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №330 від 20.09.2023 і у грошовому атестаті Військової частини НОМЕР_2 №111/688 від 04.10.2023 неправильно вказано вислугу років і розмір надбавки за вислугу років.
Відповідно до наданого відповідачем виправленого витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №330 вислуга років ОСОБА_1 станом на 20.09.2023 становить: календарна 23 р. 00 м. 24 д; пільгова 00 р. 00 м. 00 д.; загальна 23 р. 00 м. 24 д.
Наказано виплатити надбавку за вислугу років в розмірі 45%.
Військовою частиною надано також новий виправлений грошовий атестат позивача.
За приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Разом з тим, позивач з урахуванням виправленого відповідачем наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №330 щодо вислуги років позивача і розміру надбавки за вислугу років, розбіжностей в нарахуваннях у вказаному наказі, картки особового рахунку військовослужбовця і грошовому атестаті Військової частини НОМЕР_2 №111/688 від 04.10.2023, не звернувся до суду з уточненням позовних вимог в цій частині.
Вказані обставини унеможливлюють задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення з позовом до суду, суд зазначає наступне.
За приписами ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, ч. 3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з аналізу наведених вище приписів ст.122 КАС України, шестимісячнийстрок звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами, водночас, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятоюстатті 122 КАС України.
У зазначених вище положеннях ч. 5 ст.122 КАС Українивідсутні норми, які б встановлювали строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.
Так, з 19.07.2022 р. ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, було встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Разом із цим, ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Таким чином, до 19.07.2022 р. право на звернення до суду з позовом щодо нарахування та виплати (стягнення) належної заробітної плати не обмежувалось будь-яким строком.
При цьому, відповідно до офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю УкраїнивРішенняхКонституційного Суду №8-рп/2013 від 15.10.2013, №9-рп/2013 від 15.10.2023 у системномузв`язку з положеннями статей1,12 Закону України Про оплату праці від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами, необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-якимстроком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.
Судом враховано, що звільнення позивача відбулося за станом здоров`я, через захворювання, яке викликало гостре порушення мозкового кровообігу (ГПМК), що спричинює ушкодження тканин мозгу і розлади його функцій, що підтверджується свідоцтвом про хворобу. Після звільнення позивач потребував лікування і проходив медико-соціальну експертну комісію, після чого отримав довідку МСЕК серії 12 ААД №098936 від 10.09.2024 про встановлення третьої групи інвалідності з 13.06.2024 із захворюванням, пов`язаного з проходженням військової служби.
Як встановлено судом, позивач звернувся із заявою до відповідача про нарахування і виплату грошових коштів 03.10.2024 і не отримавши відповіді подав позовну заяву до суду через систему Електронний суд 05.11.2024 в межах тримісячного строку , визначеного ст. 233 КЗпП України.
У зв`язку з наведеним, суд визнав поважними наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 05.03.2022 грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) належне грошове забезпечення з 05.03.2022 року по по 31.12.2022 (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн., за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 на 2023 рік 2684 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, та за період з 20.05.2023 по 20.09.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, виходячи з розміру 1762 грн., з врахуванням раніше виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона