Справа № 160/5956/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/5956/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Озерянська С.В.) в адміністративній справі №160/5956/24 за позовом Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2024 Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №86/32-00-50-02 від 16.02.2024 за формою В1, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість у сумі 1171876,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 585938,00грн.; №1044/32-00-50-02 від 30.11.2023 за формою ПС, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2040,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно дійшов до висновку про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість. Позивач отримав від контрагентів товар та використав його у власній господарській діяльності. Податкові накладні, складені в результаті господарських операцій, зареєстровано у ЄРПН. Вважає, що прийняті на підставі висновків акту перевірки податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга містить висновки акту перевірки щодо фактичних обставин справи, а також доводи про ненадання судом належної оцінки доводам податкового органу щодо встановлених порушень. Так, наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88. У перевіряємому періоді Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг мало господарські взаємовідносини з контрагентами-постачальниками ТОВ Мегабізнес, ТОВ Торговий Дім МСК, ТОВ Екофрост, ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс, ТОВ Метротайл-Україна, ТОВ НВП Спецінструмент, ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс, ТОВ Нікопрогресбуд, що мали вплив на формування податкового кредиту та формування сум з ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню. В оформлених первинних документах відсутні дані щодо особи, яка має приймати участь в отриманні та/або передачі товарно матеріальних цінностей (посада, прізвище, ім`я, по батькові), відсутні підписи осіб, які зазначено у первинних документах, наведено суперечливі дані щодо найменування активу, який має відображати реальність операцій, у зв`язку з чим не має можливості визначити номенклатуру поставки. Отже вважають, що документи не відповідають частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, до перевірки не надано зокрема: - регістри бухгалтерського обліку до яких перенесено інформацію з первинних документів (журнали-ордери, обігово-сальдові відомості), бухгалтерські довідки; - документи бухгалтерського/податкового обліку щодо подальшої реалізації придбаної продукції (товарів, робіт, послуг); - у разі використання у власній господарській діяльності (товари на складі або передано у виробництво) - акти списання, у яких відображено дані товари та якими бухгалтерськими проводками було відображено дані операції; - зведені бухгалтерські документи (регістри бухгалтерського обліку: журнали ордери, обігово-сальдові відомості по рахункам 361, 362, 371, 377, 631, 681, 685, бухгалтерські довідки, платіжні доручення, виписки банку, інші бухгалтерські документи (регістри бухгалтерського обліку до яких перенесено інформацію з первинних документів), які використовує/застосовує ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Про що зазначено на сторінках Акту - 28, 52-53, 57, 105, 111, 117, 121, 156, що свідчить про відсутність факту проведення операцій, відсутність факту відображення документів у бухгалтерському обліку, відсутність руху активів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено із застосуванням режиму відеоконференції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи відзиву, у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 24.10.2023 року по 13.11.2023 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року.

За результатами перевірки складено акт № 1131/32-00-50-02-16/24432974 від 16.11.2023 року.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні ПДВ за серпень 2023 встановлено порушення: п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за серпень 2023 року на суму ПДВ 21 052 912 грн., що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму ПДВ 21 052 912 грн.; пп.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3, п.44.5, 44.6, ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами) в частині ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, за результатами чого складено акт про ненадання до перевірки оригіналів, належним чином завірених копій первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів від 13.11.2023 за №213/32-00-50-02 17/24432974.

На підставі акта № 1131/32-00-50-02-16/24432974 від 16.11.2023 року податковим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №1043/32-00-50-02 за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку на суму 21052912,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10526456,00 грн.;

- №1044/32-00-50-02 за формою ПС, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2040,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, подав скаргу до Державної податкової служби України.

За результатом розгляду скарги позивача, Державною податковою службою України скасовано податкове повідомлення-рішення №1043/3200-50-02 за формою В1 від 30.11.2023 року та прийнято нове податкове повідомлення-рішення форми В1 від 16.02.2024 року, №86/32-00-50-02, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 1171876грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 585938грн., ППР №000/958/32-00-07-01-19 за формою ПС від 30.11.2023 року залишено без змін.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржені рішення дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та не надання відповідачем належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Спірним у справі є правомірність і та обґрунтованість оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми В1 від 16.02.2024 року, №86/32-00-50-02, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 1171876грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 585938грн.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що завищення податкового кредиту, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, контролюючий орган пов`язує з нереальністю господарських операцій між позивачем та наступними контрагентами: ТОВ Мегабізнес, ТОВ Торговий Дім МСК, ТОВ Екофрост, ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс, ТОВ Метротайл-Україна, ТОВ НВП Спецінструмент, ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс, ТОВ Нікопрогресбуд.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що у перевіреному періоді Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг мало господарські взаємовідносини з наступними контрагентами: ТОВ Мегабізнес, ТОВ Торговий Дім МСК, ТОВ Екофрост, ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс, ТОВ Метротайл-Україна, ТОВ НВП Спецінструмент, ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс, ТОВ Нікопрогресбуд.

Так між позивачем та ТОВ Мегабізнес 20.03.2023 року укладено договір №240, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, узгодженими у специфікації(ях) до даного договору, в об`ємах та згідно строків, зазначених у замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами даного договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

Сторонами підписано видаткові накладні №2507.2 від 25.07.2023 року на суму 40320,00 грн., №1008.1 від 10.08.2023 року на суму 145200,00 грн., №1008.2 від 10.08.2023 року на суму 9600,00 грн., №1008.3 від 10.08.2023 року на суму 63360,00 грн., №1008.4 від 10.08.2023 року на суму 61200,00 грн., якими підтверджується отримання позивачем відповідного товару.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними №10/08 та 10/08-1 від 10.08.2023.

05.07.2021 року між позивачем та ТОВ Торговий Дім МСК укладено договір поставки №1487, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

ТОВ Торговий Дім МСК на адресу позивача здійснено постачання товару, що підтверджується видатковою накладною №498 від 10.07.2023 року на суму 9777,60 грн., видатковою накладною №551 від 31.07.2023 року на суму 64153,68 грн., видатковою накладною №581 від 14.08.2023 року на суму 35400,00 грн.

Перевезення товару підтверджується експрес-накладними Нова пошта №4615 від 31.07.2023 року, №509 від 11.07.2023 року, №5167 від 15.08.2023 року.

14.06.2022 року між позивачем та ТОВ Екофрост укладено договір №589, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

Сторонами підписано видаткову накладну №71579 від 03.08.2023 року, на суму 49 199,75 грн., якою підтверджується отримання позивачем відповідного товару.

Перевезення товару підтверджується експрес-накладною Нова пошта №6447 від 03.08.2023 року.

Також судом встановлено, що 07.03.2023 року між позивачем та ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс укладено договір №220, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

На виконання умов договору 14.08.2023 року ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс було здійснено поставку товару, за замовленням ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, що підтверджується видатковою накладною №42 на суму 189 120,00 грн.

22.12.2021 року між позивачем та ТОВ Метротайл-Україна укладено договір №2878 відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

На виконання умов договору ТОВ Метротайл-Україна за замовленням ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, було здійснено поставку товару, за видатковою накладною №20/7-1 від 20.07.2023 року на суму 182 118,14 грн.

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортною накладною №20/07-1 від 20.07.2023 року.

10.01.2022 року між позивачем та ТОВ НВП Спецінструмент укладено договір №50, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

ТОВ НВП Спецінструмент на адресу позивача здійснено постачання товару на суму 104 040,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №207 від 24.07.2023 року.

07.04.2021 року між позивачем та ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс укладено договір №807, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

На виконання умов договору ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс було здійснено поставку товару за видатковою накладною №1016 від 26.07.2023 року на суму 40 304,40 грн. та за видатковою накладною №1017 від 26.07.2023 року на суму 24 600,00 грн.

Перевезення товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 26.07.2023 року №2307262.

11.07.2023 року між позивачем та ТОВ Нікопрогресбуд укладено договір на капітальну закупівлю №971 відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати реконструкцію внутрішніх систем опалення і електричних мереж віддалених об`єктів ГД (РУ, УЗТ, ДСГ ГД УСГіПВ) на об`єкті Гірничий департамент у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно технічного завдання (додаток 4 до цього договору) та технічної пропозиції підрядника (додаток 12 до цього договору), а замовник прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.

Виконання зобов`язань підтверджується актом поставки обладнання №01/07/971 від 26.07.2023 року на суму з ПДВ 6012 864,00 грн., листом візування №1 за липень 2023 року, реєстром обладнання до акту 01/07/971 поставки підрядника від 24.07.2023 року на загальну суму 6012 864,00 грн., актом приймання-передачі ТМЦ на відповідальне зберігання від 24.07.2023 року.

Перевезення ТМЦ підтверджується товарно-транспортною накладною №Р232 від 20.07.2023 року.

Таким чином, проаналізувавши зазначені господарські операції, які відповідач вважав нереальними, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження контролюючим органом своєї позиції, яка стала підставою для висновку про завищення позивачем від`ємного значення, оскільки встановлені обставини свідчать як про факт поставки товару, його оплату позивачем так і про факт використання придбаного товару позивачем у власній господарській діяльності.

Аргументи скаржника про ненадання товариством документів, що б підтверджували транспортування поставлених товарів спростовуються поданими доказами.

Щодо аргументів податкового органу стосовно господарських взаємовідносинах з ТОВ Нікопрогресбуд, позивачем наголошено, що у період за який було проведено перевірку, відбувся лише етап постачання обладнання, і жодних робіт з реконструкції не виконувалось, а отже підстави для надання дозвільних документів на їх виконання відсутні. Всі документи з постачання обладнання були надані під час перевірки.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

З приводу доводів скаржника щодо недоведеності факту постачання та придбання позивачем товару, у зв`язку із неможливістю встановлення походження такого товару за ланцюгом постачання, то суд апеляційної інстанції вважає їх помилковими, оскільки відносини постачальників позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

З приводу аргументів контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій позивача з вказаними постачальниками, які, за позицією відповідача, не могли виконати умови договорів через відсутність необхідних трудових ресурсів, виробничих потужностей, слід зазначити те, що такі доводи відповідача є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні.

Суд також зауважує, що ймовірні порушення з боку контрагента позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення №000/958/32-00-07-01-19 за формою ПС від 30.11.2023 року яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2040,00грн.

Як встановлено судом, в ході проведеної перевірки відповідачем надавались запити позивачеві про надання документів від 24.10.2023 року та 03.11.2023 року а також складений акт від 13.11.2023 року № 213/32-00-50-02-17/24432974 Про ненадання підприємством до перевірки первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100тис.грн. по декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року, з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість. (а.с. 249, 250 Т1)

Згідно вказаному акту, в ході проведення перевірки підприємством на письмові листи-вимоги не надано або надано не в поновному обсязі документів, наведених у додатку № 1 до акту. (а.с. 1, 2 Т2)

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.

При цьому кваліфікуючою ознакою такого правопорушення є повторність вчинення відповідної дії, а не узгодженості рішення податкового органу прийнятого попередньо за аналогічну дію. Таким чином, розмір фінансових санкцій визначається з урахуванням кількості разів вчинених дій, незалежно від того, чи узгоджено рішення податкового органу прийнятого попередньо за аналогічну дію.

Так, за подібні порушення до позивача застосовані штрафні санкції наступними податковими повідомленнями-рішеннями: від 10.01.2023 №12/32-00-50-02-21, від 09.05.2023 №382/32-00-50-02-21, від 11.07.2023 №677/32-00-50-02-21, від 14.09.2023 №000/870/32-00-07-01-19, від 16.10.2023 №000/958/32-00-07-01-19, від 06.11.2023 № №996/32-00-50-02. Частина з них оскаржується, а частина з них скасована у судовому порядку.

Висновки суду першої інстанції щодо неузгодженості рішень прийнятих відповідно до ст. 121 ПК України, а отже і недоведеності вчинення позивачем дій повторно, за які застосовуються санкції відповідно зазначеної норми, є помилковими.

Проте суд першої інстанції також виснував і про подання всіх первинних документів під час перевірки, що також свідчить про протиправність оскарженого рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Так враховуючи норму ст. 121 ПК України, платник податків несе відповідальність у разі, зокрема, не надання до перевірки не будь-яких документів, а первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Отже, обов`язок платника надати до перевірки документів обмежений наданням документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

У спірному випадку предмет перевірки стосувався законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з ПДВ за серпень 2023 року, з урахуванням уточнюючих розрахунків.

Таким чином, позивач був зобов`язаний надати до перевірки документи, що стосуються декларування від`ємного значення податку на додану вартість по декларації з ПДВ за серпень 2023 року, з урахуванням уточнюючих розрахунків.

Не є спірним надання позивачем первинних документів під час перевірки.

Проте, згідно матеріалам справи, під час перевірки були оформлені листи-вимоги про надання документів. З підстав не надання їх у повному обсязі, складений акт та додаток №1 до акта в якому перелічені документи, що не були надані. (а.с. 1, 2 Т2)

Надаючи оцінку наведеному переліку документів у вказаному додатку №1, то контролюючим органом під час розгляду справи не доведено, що саме витребувані документи є тими, на підставі яких здійснюється бухгалтерський облік, і що вони зокрема зможуть підтвердити реальність здійснення господарських операцій і правомірність формування податкового кредиту.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем до перевірки були надані первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліках, пов`язані з обчисленням і сплатою податку на додану вартість, що підтверджено також відповідною інформацією в акті перевірки № 1131/32-00-50-02-16/24432974 від 16.11.2023 року. Отже, підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року в адміністративній справі №160/5956/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак