Справа № 465/6619/24
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/6619/24
Провадження 2-а/465/8/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

до Франківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 2821868 від 13 серпня 2024 року винесену поліцейським 2 взводу 2 роти І батальйону полк 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції Горновичем Вадимом Степановичем.

Позов обґрунтовує тим, що 13 серпня 2024 року поліцейським 2 взводу 2 роти І батальйону полк 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції Горновичем Вадимом Степановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху серія ЕНА № 2821868 від 13 серпня 2024 року.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Позивач вважає зазначену вище постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 2821868 від 13 серпня 2024 року незаконною та такою, що, в будь-якому випадку підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Отже, 13 серпня 2024 року, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був зупинений поліцейським 2 взводу 2 роти І батальйону полк 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капралом поліції Горновичем Вадимом Степановичем, який вказав, що згідно з показаннями приладу для вимірювання швидкості TruCam, який він тримав в руках, водієм перевищено встановлених обмежень швидкості руху.

Позивач звернувся до відповідача з клопотанням про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення на інший день, для надання можливості забезпечити своє право на захист. Зазначені обставини підтверджуються записом нагрудного реєстратора відповідача, а також, можуть бути підтверджені показаннями самого відповідача та іншого поліцейського, який перебував з ним.

Відповідач - відмовив позивачу в задоволенні зазначеного клопотання та сказав, що позивач має право оскаржити постанову в справі про адміністративне правопорушення та виніс оскаржувану постанову.

Такі дії відповідача порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Всупереч вимогам статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію», відповідач при зверненні до позивача, - не дотримався даних вимог Закону України «Про Національну поліцію», а також, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не виконав вимог п. 1, 2 та 3 ч. 1 даної статті.

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в оскаржуваній постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam. Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/ розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які об лаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.08.2024 року відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами, передбаченими ст. 286 КАС України. Призначено дану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Клопотання представника позивача про витребування доказів по справі задоволено частково.

Витребувано у поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича та ГУНП в Житомирській області відеозаписи з нагрудних реєстраторів при зупинці транспортного засобу та розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в якій винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху серія ЕНА №2821868 від 13 серпня 2024 року.

Ухвалою суду від 11.10.2024 року замінено первісного відповідача у даній справі - Головне управління Національної поліції в Житомирській області на належного відповідача - Департамент патрульної поліції(03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Департаменту патрульної поліції направлено копію ухвали та позовної заяви з додатками.

21.10.2024 року на електрону пошту суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву в якому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступні обставини.

Так, відповідно до постанови поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича під час несення служби на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 225 км, 13.08.2024 інспектором за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000780) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу Ауді з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 146 (сто сорок шість) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження швидкості руху 70 км/год), чим порушив п. 12.9.б ПДР України.

Після чого транспортний засіб було зупинено на підставі пункту третього ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9.б та п. 2.1. А ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Пунктом 12.9.б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео фіксація вчиненого правопорушення.

Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Позивача було ознайомлено зі змістом винесеної постанови та роз`яснено порядок її оскарження та строки сплати штрафу. постанова виносилась у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу, копія постанови отримана позивачем на місці вчинення правопорушення, що підтверджується проставленим у відповідній графі підписом останньої.

Щодо порушення позивачем правил дорожнього руху в частині перевищення встановлених обмежень швидкості руху в зоні дії дорожнього знаку 3.29, необхідно порушення відображено роздруківці _CC000_0813_121504.jmf, яка отримана шляхом друку через спеціалізовану комп`ютерну програму з лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 ТruСАМ, на якій зокрема зафіксовано транспортний засіб Ауді з номерним знаком НОМЕР_1 , що рухається 13.08.2024 о 12 годині 15 хвилин на а/д М-06 Київ-Чоп, 225 км зі швидкістю 146 км/ год.

Інспектор виніс постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1700 грн., відповідно до санкцій статті.

В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС000780), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу Позивача.

Крім того, фото з приладу LTI 20/20 TruCam фіксує автомобіль саме позивача, а в оскаржуваній постанові зазначено місце розгляду справи а/д М-06 Київ-Чоп 225 км.

Беручи до уваги вищевказане звертаю увагу суду на те, що вину позивача поліцейським доведено повністю та його права ОСОБА_2 порушено не було, поліцейський надав можливість позивачу скористатися його правами в повній мірі, що підтверджувалось відеозаписом із портативного нагрудного відеореєстратора, проте відповідно до Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» термін зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб. Та на момент отримання ухвали суду 17.10.2024 відеозаписи були автоматично видалені із системи, про їх наявність у момент винесення спірної постанови вказують посилання на технічний засіб, яким здійснювалась фіксація у самій постанові, а саме «TruCAM TC000780, Motorola VB 400 230737, 475034».

Щодо дорожнього знаку 5.70 ПДР України зазначає наступне.

Відповідно до розділу 33 постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 в редакції від 18.08.2023 «Про правила дорожнього руху» дорожній знак 5.70 означає «Зміна схеми руху». Позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.»

Тому посилання позивача на відсутність на вказаній ділянці автодороги дорожнього знаку 5.70 ніяким чином не впливає на вимірювання швидкості руху транспортних засобів поліцейськими та тим більше не може попередити водія, що у вказаному місці може здійснюватись поліцейськими фіксація порушень ПДР.

У свою чергу дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху». Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Тобто застосовується виключно до правопорушень, що фіксуються в автоматичному режимі, проте поліцейський фіксував порушення приладом в ручному режимі, відповідно до технічної характеристики пристрою Трукам.

Сама по собі наявність на відрізку автодороги дорожнього знаку 3.29 змушує водія зменшити швидкість руху відповідно до встановлених обмежень та, у свою чергу, наявність/відсутність дорожнього знаку 5.76 ніяким чином не впливає га обов`язковість водієм дотримання Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.12.9.б ПДР заборонено перевищувати максимальну швидкість руху у місцях, де встановлені дорожні знаки 3.29.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для ТruСАМ визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 №437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 №193.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Таким чином, підрозділи поліції використовують вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam».

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/30454, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 12.03.2024 та чинного до 12.03.2025, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №TC000780, є придатним до застосування.

Крім того в самому свідоцтві про повірку зазначено, що максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/ год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1% в діапазоні від 201 км/ год до 320 км/ год.

Крім того, звертає увагу що відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 за №22-38/49 яке дало роз`яснення з приводу використання приладу TruCAM та вказав: «Лазерний вимірювач ТruСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТкгСАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Факт правопорушення підтверджується відеофіксацією транспортного засобу позивача який із зафіксованою швидкістю руху, доказами вчинення правопорушення у межах населеного пункту, законністю використання лазерного вимірювача швидкості, що отримав всі необхідні сертифікати, надані позивачем колії посвідчення водія та посвідки на постійне місце проживання, постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеними компетентною службовою особою в межах своїх повноважень.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справ та накладення штрафу інспектором поліції фактично відбувається у спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачені.

Отже, поліцейський мав право розглянути цю справу на місці вчинення правопорушення і винести відповідну постанову, при цьому інспектором не було порушено порядку розгляду справи. Підійшовши до автомобіля інспектор представився, чітко назвав причину зупинки, ознайомив позивача із необхідними доказами вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП та ознайомив позивача із його правами та обов`язками згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого виніс постанову.

Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заява в якій він просив суд провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також додатково зазначив, що всупереч ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ст. 7 Закону України «Про національну поліцію», відповідач обмежив позивача в праві на правову допомогу, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Позивач заявляв інспекторам клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення свого права на правову допомогу, однак, в задоволенні такого було безпідставно відмовлено відповідачем. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також, в позовній заяві, керуючись положеннями ст.ст. 79, 80 КАС України, просив витребувати у відповідача відеозаписи з нагрудних реєстраторів при зупинці транспортного засобу та розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в якій винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху серія ЕНА № 2821868 від 13 серпня 2024 року та прізвище, посаду та спеціальне звання поліцейського, який перебував з відповідачем ним підчас винесення оскаржуваної постанови. Всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано відеозаписи з нагрудних реєстраторів Поліцейського 2 взводу 2 роти І батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича та поліцейського, який перебував з ним підчас винесення оскаржуваної постанови, а також, прізвище, посаду та спеціальне звання останнього. Відповідачем не наведено жодних доводів чи спростувань, щодо відмови позивачу у наданні можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та порушення права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Неспроможним є посилання представника відповідача на строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,який становить - 30 діб, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, оскільки, відповідно до п.4 цього ж розділу даної Інструкції, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення та якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань. Позовна заява про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 2821868 від 13 серпня 2024 року було подано 23 серпня 2024 року та ухвалою від 29.08.2024 року було відкрито провадження в справі де відповідачем був поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрал поліції Горнович Вадим Степанович (місцезнаходження за адресою: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, б. 96), якою також, було задоволено частково клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича та ГУНП в Житомирській області відеозаписи з нагрудних реєстраторів при зупинці транспортного засобу та розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в якій винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху серія ЕНА №2821868 від 13 серпня 2024 року. Відповідно до наведеного, відповідач в силу приписів наведених норм, мав вжити заходів для збільшення строку зберігання відеозаписів для використання їх в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення та надати суду на виконання вимог зазначеної ухвали.

Таким чином, відповідачем не надано жодних доказів, на спростування твердження позивача, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення на інший день, для надання можливості забезпечити своє право на правову допомогу та відмови відповідачем в задоволенні зазначеного клопотання, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та порушення права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Представником відповідача не надано жодних доказів встановлення на зазначеній ділянці автодороги дорожнього знаку 3.29 (забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знаку) та обмеження максимальної швидкості 70 на даній ділянці автодороги, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Слід зазначити, що обмеження швидкості відсутні на мапі навігації за координатами, зазначеними в фото, яке було долучено представником відповідача до відзиву.

Представником відповідача зазначено, що дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху». Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів та застосовується виключно до правопорушень, що фіксуються в автоматичному режимі, проте поліцейський фіксував порушення приладом у ручному режимі, відповідно до технічної характеристики приладу.

Відповідно до Роз`яснення Прес-служби Департаменту патрульної поліції, щодо використання пристроїв вимірювання швидкості TruCam (перелік доріг), яке було розміщене на офіційному сайті МВС (https://mvs.gov.ua/presscenter/ news/Rozyasnennya_shchodo_vikoristannya_pristroiv_vimiryuvannya_shvidkosti_TruCam_патрульна поліція використовує TruCam лише із розміщенням дорожніх знаків, що повідомляють про фото- відео фіксацію порушень, на ділянках автодоріг міжнародного значення та в містах з підвищеним рівнем аварійності унаслідок перевищення швидкості. В зазначеному переліку, зазначено в Житомирській області використання пристроїв вимірювання швидкості TruCam здійснюється на автодорозі М06 Київ-Чоп з 81 по 197 км.

Натомість, як зазначено в оскаржуваній постанові та відзиві на позовну заяву, в супереч наведеному, вимірювання швидкості пристроєм TruCam здійснювалось на 225 км на автодорозі М06 Київ-Чоп, де не встановлено знаків, що повідомляють про фото- відео фіксацію порушень, на ділянках автодоріг міжнародного значення та в містах з підвищеним рівнем аварійності унаслідок перевищення швидкості.

Відповідачем додано фото та відеозапис з приладу TruCam (серійний номер ТС000780), на які, в такому випадку, повинна була б поширюватись Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, на яку посилається представник відповідача, та відповідно до якої, вони мали б бути автоматично видалені із системи, в зв`язку з закінченням терміну зберігання відеозаписів.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Натомість, як не заперечує відповідач, контроль швидкості проводився в місці, де був відсутній дорожній знак 5.76, під час вимірювання відповідач тримав TruCam в руках, що суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 р. № 833.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з тим, що учасники справи в судове засідання не з`явились, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що постановою поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП Горновичем В.С. серії ЕНА №2821868 від 13.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень.

За змістом даної постанови, 13.08.2024 о 12:15:02 год. на автодорозі М06 Київ-Чоп 225 км., водій, рухався зі швидкістю 146 км/год. перевищив встановлені обмеження швидкості руху на ділянці дороги де встановлено дорожній знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості більш як на 50 км/год. TruCAM TC000780, Motorola VB 400 230737, 475034, чим порушив п. 12.9.б ПДР, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.4 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Так, частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 12.9 б) ПДР України передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

2. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Також у висновках колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду 758/8181/23 від 24 січня 2024 року зазначається, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Судом встановлено, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу позивача ОСОБА_1 тримався руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.76.

Також, як вбачається з оскаржуваної постанови, в п. 7 «до постанови додається» відсутні будь-які відомості, у зв`язку з цим суд не може взяти до уваги, що фото з приладу TruCam є додатком до даної постанови.

Крім того, відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст. 258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст. 258 КУпАП України станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі № 379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку № 4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не надано доказів, що на виконання положень ст. 280 КУпАП та п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395,позивачу були роз`яснені його права та обов`язки і з`ясовані інші обставини, що могли мати значення для вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена з порушенням процедури, визначеної законодавством.

За приписами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Таким чином, позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Водночас, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку Національної поліції.

Отже, відповідні поліцейські не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, передбачені КУпАП.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Таким чином, суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на наведене, оскільки адміністративний позов заявлено також до поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича, який є неналежним відповідачем, то суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до цього відповідача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 5ст. 139 КАС України, судові витрати по справі в розмірі 454,00 грн. необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 132-1, 143, 229, 245, 247, 251, 279-7, 288 КУпАП, ст.ст. 77, 139, 242, 244-246, 255, 286, 293, 295 КАС України,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрала поліції Горновича Вадима Степановича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕНА №2821868 від 13.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот пять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону полк 1 УПП в Житомирській області капрала поліції Горнович Вадим Степанович, місцезнаходження за адресою: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, Код .

Суддя Мартьянова С.М.