Справа № 160/27631/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії органу Пенсійного фонду України щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на пенсію, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002 по 01.06.2022 в повному обсязі та проведенні розрахунку пенсії виходячи з суми доходів та відповідно перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальної системі оподаткування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 період зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002 по 01.06.2022 в повному обсязі та провести розрахунок пенсії виходячи з суми доходів та відповідно перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальної системі оподаткування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування до стажу, що дає право на пенсію, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002 по 01.06.2022 в повному обсязі та провести розрахунок пенсії виходячи з суми доходів та відповідно перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальної системі оподаткування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.08.2023 року з урахуванням зарахування до стажу, що дає право на пенсію, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 16.05.2002 по 01.06.2022 в повному обсязі.
Ухвалою суду від 22.10.2024 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надати до суду разом з відзивом належним чином засвідчену копію розрахунку страхового стажу позивача за формою РС-право.
Ухвалою суду від 13.12.2024 в-друге зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надати до суду протягом десяти календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали належним чином засвідчену копію розрахунку страхового стажу позивача за формою РС-право.
Також, на виконання ухвали про витребування доказів від 13.12.2024, відповідачем надано до суду копії перерахунку пенсії по пенсійній справі позивача.
08.01.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує доводи, викладені у позові та вказує, що його страховий стаж за час підприємницької діяльності на час звернення за її призначенням становив 34 роки 04 місяці 22 дні, тоді як органами ПФУ зараховано тільки 31 рік 11 місяців 8 днів. Періоди страхового стажу з 01.09.2004 по 01.01.2010 (крім періоду травень-жовтень) та з 01.10.2010 (крім періоду червень-грудень) по 31.12.2011 зараховані як неповні місяці роботи з невідомих для позивача причин, оскільки він, як фізична особа-підприємець, сплачував страхові внески в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №307153 від 16.05.2002.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з 21.08.2023 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).
28.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період зайняття підприємницькою діяльністю з 13.05.2002 по 01.06.2022 в повному обсязі та провести розрахунок пенсії, виходячи з суми доходів та перерахованих внесків, як фізичною особою-підприємцем на загальній системі оподаткування.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незарахування в повному обсязі до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 16.05.2002 по 01.06.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Згідно зі статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 по 30 червня 2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 по 31 грудня 2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.
Частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:
ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;
Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Суд зазначає, що позовні вимоги охоплюють період з 16.05.2002 по 01.06.2022.
З долученої до матеріалів справи копії розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 за формою РС-право, виданої станом на час призначення позивачу пенсії, випливає, що страховий стаж позивача становить 34 роки 04 місяці 22 дні.
Зі вказаного розрахунку вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди: з 16.05.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2005 по 30.04.2005.
Разом з цим, з долученої до матеріалів справи копії довідки за формою ОК-5 випливає, що за періоди з 16.05.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2005 по 30.04.2005, які не зараховані відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 , відсутня інформація про сплату страхових внесків або взагалі, або у повному розмірі.
За викладених обставин, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області правомірно не зараховано періоди з 16.05.2002 по 30.06.2002, з 01.01.2005 по 30.04.2005 до страхового стажу позивача.
Позивач у відповіді також зазначає, що існують розбіжності між розрахунком страхового стажу, наданого до відзиву та за формою ОК-5, а саме: безпідставно зараховано вересень, грудень 2004 як неповні місяці, безпідставно не зараховано період з 01.01.2005 по 01.05.2005 4 місяці, безпідставно зарахованого у 2011 році січень, лютий, квітень-вересень, грудень як неповні місяці.
Суд зазначає, що підставою для зарахування страхового стажу є сплата страхових внесків, включаючи ведення підприємницької діяльності.
На підставі вищезазначеного зарахувати як повні місяці страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності позивача, за який сплачено внески менше, ніж мінімальні, у відповідача були відсутні правові підстави.
Також, суд зауважує, що відсутність інформації про не притягнення позивача до відповідальності за несплату або неповну сплату страхових внесків не є доказом повної сплати позивачем страхових внесків за спірні періоди.
Також, суд зазначає, що позивачем не заперечується той факт, що станом на час його звернення до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, страховий стаж за час підприємницької діяльності ОСОБА_1 становив 34 роки 04 місяці 22 дні, про що позивачем зазначено у відповіді на відзив.
Одночасно, суд звертає увагу, що з копії розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 за формою РС-право, виданої станом на час призначення позивачу пенсії, випливає, що страховий стаж позивача становить 34 роки 04 місяці 22 дні.
Отже, відповідачем до страхового стажу позивача зараховані періоди підприємницької діяльності при обчисленні пенсії на підставі даних, наявних у Державному реєстрі застрахованих осіб.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
У зв`язку з відмовою в позові відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар