Справа № 676/5648/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/5648/24

Головуючий у 1-й інстанції: Шевцова Л.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

04 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

21.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено:

-постанову інспектора взводу №1 роти №2 Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, Підліснюка Максима Юрійовича, серія БАВ№ 226506 від 13.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1ст.126 КУпАП, скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд відмовити в її задоволенні, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області залишити без змін.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції встановив, що постановою інспектора патрульної поліції взводу №1 роти №2 Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, Підліснюка М.Ю. позивач ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вказано в постанові, правопорушення полягало в тому, що 13 серпня 2024 року, близько 20:00 год., ОСОБА_1 керуючи автомобілем Мercedes-Benz д.н. НОМЕР_2 , по проспекту Грушевського в місті Кам`янець-Подільському, здійснив поворот з головної дороги ліворуч, перетнувши при цьому подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Крім того, не надав на вимогу поліцейського водійське посвідчення та реєстраційне посвідчення на автомобіль, чим порушив ст.126 КУпАП, за що його було притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі -425 грн.

В суді першої інстанції позивач заперечував вчинення вищевказаного правопорушення. Крім того, вказував, що порушено його право на захист, оскільки поліцейський відмовився дочекатись адвоката, якій мав приїхати за 20 хв., не попередив про здійснення відеофіксації їх розмови, чим порушив ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію». У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, вважає себе невинним, а постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, поліцейський не надав йому для огляду належним чином оформлену відеофіксацію правопорушення, яке він допустив, та на його прохання відкласти розгляд справи, оскільки він бажав скористатися правничою допомогою, не реагував.

У зв`язку з недотриманням поліцейським процедури оформлення правопорушення, та як наслідок, безпідставності винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з приписами пп. "а" п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до пп.2.1 "а" та пп 2.1."б" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП. Оскільки позивачем було вчинено кілька адміністративних правпорушень, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем було правомірно застосовано положення ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належно оформлених доказів порушення ПДР ОСОБА_1 , відповідач не погоджується з такими висновками суду. Дослідивши обставини справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено DVD-R диск із відео записами: - зі службового реєстратору, закріпленого в службовому автомобілі: підтвердження факту порушення позивачем п.34 ПДР (перетин ТЗ MERCEDES-BENZ E 350 н. з. НОМЕР_2 подвійної суцільної дорожньої розмітки 1.3); - з персонального реєстратору, закріпленого на форменому одязі поліцейського (нагрудна камера): підтвердження факту порушення позивачем п.2.4 ПДР (відмова пред`являти посвідчення водія відповідної категорії); - із персонального реєстратору, закріпленого на форменому одязі поліцейського процес розгляду справи на місці зупинки та притягнення водія до відповідальності.

На вказані відеозаписи з портативного реєстратора міститься посилання у графі №7 оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Переглянувши додані до матеріалів справи відеозаписи, колегія суддів встановила, що службовим реєстратором, закріпленим в службовому автомобілі зафіксовано рух транспортного засобу, Мercedes-Benz д.н. НОМЕР_2 , по проспекту Грушевського в місті Кам`янець-Подільському, яким було здійснено поворот з головної дороги ліворуч, перетнувши при цьому подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Таким чином, долучені докази до матеріалів справи дають можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у виді порушення п. 34 ПДР України.

Щодо здійснення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, позивач в судовому засіданні вказав, що не зобов`язаний надавати посвідчення водія, поки поліцейськими не буде надано доказів здійснення правопорушення та вказано причини зупинки. Враховуючи заперечення позивача, колегія зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 , після зупинки транспортного засобу на законну вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Суд зауважує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. При цьому, таке право не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною.

Пунктом першим частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено право поліцейського зупинити транспортний засіб в разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Отже, матеріалами справи підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме непред`явлення на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги позивача на те, що поліцейський не надав йому можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, чим порушив ст.268 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання можливості скористатися правовою допомогою колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи позивач заявив клопотання про бажання скористатися послугами адвоката, на що інспектор не заперечував, та надав достатньо часу, позивачу в телефонному режимі скористатись своїм правом. (clip-01.mp4, 04::30 хв)

Тобто, позивач мав можливість отримати відповідну юридичну консультацію по телефону, водночас, право на отримання правової допомоги під час розгляду справи інспектором в жодному випадку не ставилося під сумнів. Таким чином, доводи позивача про порушення його права на захист є безпідставними та не відповідають правовому регулюванню спірних правовідносин.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість реалізації особою своїх прав на юридичну допомогу адвоката, участь у розгляді справи, надання пояснень та подання доказів на спростування наявності складу правопорушення передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Зважаючи на вищенаведене та особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, доводи про те, що інспектор поліції порушив ст.268 КУпАП, є необґрунтованими.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії серія БАВ№ 226506 від 13.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 , стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 122, ч.1ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Враховуючи викладені обставини, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до необгрунтованого рішення про задоволення позовних вимог, тому наявні підстави для скасування його рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.