Справа № 683/51/25
Суддя: Кутасевич О. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/51/25
У Х В А Л А

05 лютого 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановила:

08 січня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду з позовом до відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови інспектора ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Рукавчука О.В. від 20 липня 2022 року серії ЕГА №719272 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення на неї штрафу в розмірі 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що копію зазначеної постанови вона не отримувала, є особою з інвалідністю другої групи, а тому просила поновити строк на її оскарження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 13 січня 2025 року суд визнав неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Постановляючи ухвалу, суд вказав на необхідність подання позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, зокрема за період з 06 жовтня 2022 року і до дня звернення до Центру надання безоплатної правової допомоги 23 травня 2024 року, а також, з 10 жовтня 2024 року, коли вказаним центром їй відмовлено у наданні безоплатної правової допомоги і до 08 січня 2025 року, коли вони звернулась до суду із позовом.

На виконання згаданої ухвали позивачка подала заяву, у якій вказала, що суд помилково дійшов висновку про те, що копію оскаржуваної постанови серії ЕГА №719272 від 20 липня 2022 року вона отримала 22 жовтня 2022 року та вкотре звертала увагу, що є особою з інвалідністю другої групи, потребує стороннього догляду, що об`єктивно перешкодило їй вчасно звернутись до суду із позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, та заяви, поданої на виконання ухвали суду від 13 січня 2025 року, приходжу до висновку, що вказана заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Рукавчука О.В. від 20 липня 2022 року серії ЕГА №719272 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за за ст.183 КУпАП з накладенням на неї штрафу в розмірі 850 грн. за те, що вона близько 17 години 20 липня 2022 року здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, повідомила про факт, якого насправді не було.

Звертаючись із вказаним позовом про скасування постанови серії ЕГА №719272 від 20 липня 2022 року позивачка вказувала, що працівники поліції на її виклик 20 липня 2022 року не прибували, постанову про притягнення її до відповідальності не складали, про її існування вона дізналась під час виконання постанови, не вказуючи конкретної дати. Зазначала, що 06 жовтня 2022 року та 09 січня 2023 року зверталась до начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області зі скаргою на дії працівників поліції під час складення незаконної постанови від 20 липня 2022 року, однак її копію не отримувала та у травні 2024 року звернулась до Центру надання безоплатної правової допомоги, де їй також відмовлено у наданні правової допомоги через неповідомлення підстав поважності пропуску строку звернення до суду.

Разом із тим, твердження позивачки про те, що копію оскаржуваної постанови вона не отримувала, суперечать матеріалам, долученим самою позивачкою до позовної заяви.

Так, із відповіді 10149/115 від 06 жовтня 2022 року убачається, що ОСОБА_1 зверталась до начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області щодо неналежного виконання окремими працівниками поліції службових обов`язків під час винесення постанови від 20 липня 2022 року та їй надано роз`яснення про судовий порядок її оскарження.

З вказаної відповіді також убачається, що копія постанови серії ЕГА №719272 від 20 липня 2022 року направлялась позивачці відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку за вих. №7246 від 21 липня 2022 року.

Факт отримання ОСОБА_1 копії вказаної постанови підтверджується довідкою про результати перевірки за зверненням ОСОБА_1 , зареєстрованим в ІТС ІПНП №152 від 09 січня 2023 року, в ході якої вона особисто пояснювала, що про накладення штрафу довідалась з рекомендованого повідомлення, який отримала наприкінці вересня 2022 року.

Згідно відповіді ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькі області від 13 січня 2023 року №510 убачається, що ОСОБА_1 повторно зверталась до начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та згідно відповіді від 13 січня 2023 року їй повідомлено, що вказані нею факти не знайшли свого підтвердження та поінформовано, що матеріали перевірки №39 від 13 січня 2023 року перебувають в архіві ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що також підтверджує ту обставину, що про винесення постанови їй було відомо.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 30 жовтня 2024 року остання зверталась до начальника Старокостянтинівського ВДВС у Хмельницькій області Хмельницького Центрального управлінню юстиції із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП 69834662 та отримання копії постанови серії ЕГА №719272 від 20 липня 2022 року.

Лише у травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась за наданням правової допомоги до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги, та 23 травня 2024 року адвокату Гіппіусу О.Б. видано дручення на надання правової допомоги для представництва в суді щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення ЕГА №719272 від 20 липня 2022 року.

В ході проведення конфіденційної зустрічі ОСОБА_1 адвокату надано документи, зокрема копію оскаржуваної постанови, однак у зв`язку із неповідомленням нею поважності причин пропуску десятиденного строку звернення до суду, адвокат повідомив про відсутність фактичних та юридичних підстав для звернення до суду, що підтверджується відповіддю вказаного Центру від 11 вересня 2024 року.

Проте ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до суду майже через чотири місця, лише 08 січня 2025 року.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості означеному клопотанню про поновлення строку, суд виходив із такого.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд зауважує про те, що строк звернення до адміністративного суду за своєю суттю є періодом часу після виникнення спору в публічно-пра:ових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою про вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Абзацом першим частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Отже, строк звернення до суду може встановлюватися приписами КАС України та інших законів. При цьому за загальним правилом обчислення строку здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності унормовано статтею 286 КАС України.

Так, за правилами частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Системний аналіз цитованого правового регулювання дає підстави для висновку про те, що за обставин цієї справи строк звернення до суду є скороченим, що обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, та необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Крім того, відповідно до Інструкції із застсування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року строк зберігання відеозаписів з портативних та віеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах 30 діб, що обумовлює неможливість перевірки фактів, викладених у скаргах, поданих за межами строку звернення до суду.

Адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку.

Відповідно до частини 1 статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Таким чином, вихід за визначені часові межі робить для відповідного учасника процесу вчинення певних процесуальних дій неможливим.

Суд встановив, що оскаржувана постанова винесена 20 липня 2022 року та отримана позивачкою у вересні 2022 року.

ІІ копію ОСОБА_1 надавала для ознайомлення адвокату Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги в травні 2024 року.

Крім того, копію постанови позивачка також отримала при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 30 жовтня 2024 року, про що особисто вказує у заяві від 03 лютого 2025 року про усунення недоліків позовної заяви.

При цьому суд звертає увагу, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, була винесена 20 липня 2022 року не у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, а тому строк її оскарження не пов`язується з отриманням копії постанови, а починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Між тим, до суду позивачці було відомо про притягнення її до адміністративної відповідальності у вересні 2022 року, однак вона звернулась до суду лише 08 січня 2025 року, тобто з пропуском 10-денного строку.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й на природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у рішенні від 29.06.2010 №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Інакше кажучи, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Зі змісту положень КАС України вбачається, що у ньому, як правило, не визначено граничні межі, у яких суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення . Окрім цього, не містить КАС України й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, постанова від 22.04.2020 у справі №811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №№120/5780/20-а.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Вказане узгоджується із висновками, відображеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №9901/405/19.

Наслідки пропуску строку звернення визначені у статті 123 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України,у разі подання особою позову, після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом, неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зазначені позивачкою в позовній заяві та заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху обставини, що перешкоджали їй вчасно звернутись із позовом до суду, зокрема, що вона є особою з інвалідністю другої групи, обмежена в можливості пересування, потребує стороннього догляду, не були для неї об`єктивними перешкодами для неодноразового звернення зі скаргами до ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельниьцкій області на незаконність дій працівників поліції при складенні постанови ЕГА №719272 від 20 липня 2022 року упродовж двох років, відтак не можуть бути визнані судом достатньо поважними для пропуску нею десятиденного строку для звернення до суду після спливу двох з половиною років від дня, коли вона дізналась про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд, враховуючи характер поведінки позивачки, відсутність істотних перешкод у своєчасному зверненні до суду з відповідним позовом, тривалість пропущеного строку, дійшов висновку, що остання не навела поважних причин пропуску строку звернення до суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом.

Таким чином, у задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для звернення з позовом до суду слід відмовити, а позов повернути з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 240, 248, 256, 286, 294 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повернути позивачці.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя