Справа № 280/263/25
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 лютого 2025 року Справа № 280/263/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо відмови мені в призначенні допомоги при народженні дитини;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради повторно розглянути мою заяву про призначення допомоги при народженні дитини, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина на тимчасово окупованій території, а 30.06.2024 виїхала на підконтрольну Україні територію. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2024 встановлено факт народження дитини, сина позивачки.

З метою оформлення державних виплат у зв`язку із народженням дитини, позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, але їй було відмовлено у допомозі з невідомих причин. Такі дії позивачка вважає протиправними та заявляє, що поданий позов фактично є позовом в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

17.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/263/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін

Відповідач позовну заяву не визнав. У письмовому відзиві від 24.01.2025 за вх. №3721 посилається на те, що відсутні підстави для задоволення позову, так як позивач пропустив 12 місячний строк для звернення до управління за допомогою, визначений п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка 30.06.2024 разом з сином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила перетин державного кордону через тимчасово закритий пункт пропуску «Покровка» та скористалась евакуаційним маршрутом Суми Дніпро.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2024 у справі №331/4391/24 встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Бердянськ, Запорізької області дитини чоловічої статі - ОСОБА_2 , громадянина України, у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки міста Приморськ, Запорізької області. На виконання рішення суду видано свідоцтво про народження ОСОБА_2 від 24.07.2024 серії НОМЕР_1 .

Департаментом соціального захисту населення Запорізької міської ради листом від 12.08.2024 №330 повідомлено позивачку про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини згідно п.12 "Порядку призначення і виплати державної сім`ям з дітьми", затвердженого постановою КМУ від 21.12.2001 №1751, оскільки допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Порядок та умови надання державної соціальної допомоги визначені Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 №2811-XII (далі - Закон №2811-XII).

Закон №2811-XII відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно ст. 1 Закону №2811-XII порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону № 2811-XII визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Відповідно до статті 10 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно із частиною сьомою статті 11 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

На виконання статті 1 Закону № 2811-XII Кабінет Міністрів України постановою від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердив Порядок № 1751, який визначає умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених вказаним вище Законом.

Пунктом 12 Порядку № 1751 також встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви (пункт 44 Порядку № 1751).

З наведеного слідує, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивачка дійсно з дня народження дитини та звернення до відповідача із заявою пропустила строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Водночас, суд враховує пояснення позивачки та надані до матеріалів справи докази того, що вона з об`єктивних причин була позбавлена можливості звернутися з відповідною заявою через перебування на тимчасово окупованій території в момент народження дитини.

Суд зазначає, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах викладено також Верховним Судом у постановах від 16.07.2020 р. у справі № 265/4175/16-а, від 14.02.2018 р. у справі № 591/610/16-а, від 12.03.2019 р. у справі № 760/183158/16-а.

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивачка в момент народження сина перебувала на тимчасово окупованій території, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення соціальної допомоги при народженні дитини.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", тому питання розподілу витрат на сплату судового збору не розглядалося.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (69035, м. Запоріжжя, бульв. Марії Примаченко, буд. 3; РНОКПП 37573438) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду у даній справі.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 04.02.2025.

Суддя М.С. Лазаренко