Справа № 160/686/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 лютого 2025 р.Справа №160/686/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Кучугурної Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мовмиги Олега Вадимовича про забезпечення позову у справі №160/686/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мовмига Олег Вадимович, до Відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
10.01.2025 через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мовмига Олег Вадимович, до Відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 та скасувати рішення військово - лікарської комісії 2 - го відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 про проведення медичного огляду ОСОБА_1 оформленого довідкою № 1247/4 від 24.09.2024;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині призову на військову службу по мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
визнати протиправними дії та скасувати наказ командира військової частини номер НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/686/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим ст.ст. 160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 15.01.2025 була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів доплати судового збору у розмірі 1695,68 грн.
17.01.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків та надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1695,68 грн.
Ухвалою суду від 22.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
31.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мовмиги Олега Вадимовича надійшла заява про забезпечення позову, в якій адвокат позивач просить суд забезпечити адміністративний позов у справі № 160/686/25 шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі Військової частини НОМЕР_1 чи до іншого місця служби, зокрема зони бойових дій (можливих та активних бойових дій) або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 160/686/25.
В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що 30 січня 2025 року, близько 21:20 позивач повідомив, що його примусово, із застосуванням фізичної сили вивозять з території Військової частини НОМЕР_1 у невідомому напрямку. Єдине, що встиг зробити позивач, надіслати за допомогою месенджера «Viber» фотографію документа «Повідомлення про прийняття кадрових рішень», з якого слідує, що ОСОБА_1 пройшов базову загальновійськову підготовку та призначається до Військової частини НОМЕР_2 . Після цього і на час подання даної заяви телефонний зв`язок з позивачем відсутній. Варто зазначити, що позивач оскаржує дії відповідача-1 та відповідача-2, які вважає незаконними, вчиненими з грубим порушенням чинного законодавства. Крім того, на цей час взагалі невідомо де саме знаходиться позивач та у якому фізичному стані. Витребувані докази відповідачем-1 та відповідачем-2 на цей час не надані. У випадку визнання незаконності, як самого призову позивача на військову службу, так і подальшого його переміщення до інших військових частин, в тому числі в зону бойових дій значно ускладнить виконання рішення суду. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову матиме незворотні негативні наслідки або спричинить повторні судові спори. Крім того, цей спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає предмету позову, є адекватним, співмірним з позовними вимогами та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а буде спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог. Враховуючи те, що відповідачем-2 на теперішній час здійснюються певні дії, спрямовані на переміщення позивача для подальшого проходження військової служби, що може ускладнити або взагалі унеможливити виконання прийнятого за результатом розгляду справи рішення, якщо таке буде прийнято на користь позивача, сторона позивача вважає обґрунтованим запропонований спосіб забезпечення позову, в частині заборони командиру Військової частини НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо направлення переведення/відрядження ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про забезпечення позову передано судді Кучугурній Н.В.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке.
За приписами ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 ст. 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
При цьому, процесуальним законом передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
За змістом ч.2 ст.151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Приписами п.п. 5, 10 ч.3 статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення,
- зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Таким чином, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).
Суд зауважує, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.
Як зазначено вище, у заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд забезпечити адміністративний позов у справі № 160/686/25 шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі Військової частини НОМЕР_1 чи до іншого місця служби, зокрема зони бойових дій (можливих та активних бойових дій) або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 160/686/25.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та який станом на час постановлення цієї ухвали триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
В частині 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» надано визначення поняття військовослужбовців, як осіб, які проходять військову службу.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Таким чином, військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.
Як зазначено у позовній заяві, позивача наказом командира Військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків військової частини, у зв`язку з чим, позивач набув статусу військовослужбовця.
Законом України №2359-IX від 08 липня 2022 року «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці», внесено зміни до частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Окрім того, суд враховує, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Закон № 548-XIV).
За приписами статті 28 Закону №548-XIV єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 30 Закону № 548-XIV передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Отже, обраний у цій справі спосіб забезпечення позову шляхом заборони командуванню військової частини вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за межі Військової частини НОМЕР_1 чи до іншого місця служби, зокрема зони бойових дій (можливих та активних бойових дій) або іншої військової частини, до набрання законної сили рішенням суду у справі фактично зводиться до зупинення дії наказу, який може бути прийнятий у майбутньому і є явно непропорційним обмеженням у компетенції тієї чи іншої військової частини в умовах воєнного стану.
Крім цього, як установив суд, позивач заявляє позовні вимоги, з-поміж іншого, про визнання протиправними дій та скасування наказу командира військової частини номер НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Отже, предметом оскарження у цій справі є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини.
Водночас, до заяви про забезпечення позову представник позивача надав наказ про призначення до Військової частини НОМЕР_2 , який був виданий командиром Військової частини НОМЕР_3 .
З огляду на все викладене вище суд робить висновок про те, що запропонований заявником захід забезпечення позову не відповідає порушеному праву заявника, за захистом якого він звернувся до суду із позовом, та, як вже зазначив суд, не може бути застосований в силу положень п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України. До заяви не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідачем-2 прийнято наказ(и) про переміщення позивача для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини.
Ураховуючи наведене, оскільки на час виникнення спірних правовідносин та на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого існує заборона зупинення дії наказів відданих військовослужбовцю, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мовмиги Олега Вадимовича про забезпечення позову у справі №160/686/25
Ухвала набирає законної сили 03.02.2025.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Кучугурна