Справа № 440/1069/25
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

03 лютого 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/1069/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, в якій просили:

визнати протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради по невжиттю дій з метою припинення використання контейнерів для зберігання твердих побутових відходів на контейнерному майданчику за адресою вул. Української Повстанської Армії, 3 (колишня Ватутіна, 3) м. Полтава (далі відповідно - Контейнери, Майданчик) після подачі позивачами скарг від 05.08.24 та 17.09.24 з вимогою вжити заходів з метою припинення використання Контейнерів на Майданчику та зобов`язати УЖКТ вчинити дії з метою припинення використання Контейнерів на Майданчику;

зобов`язати УЖКГ утриматися від вчинення дій по наданню доручень Полтавському комунальному автотранспортному підприємству 1628 з метою встановлення Контейнерів на Майданчик за відсутністю рішення прийнятому в установленому законом порядку про використання Майданчика;

стягнути з відповідача на користь кожного із нас по 18 375,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів та позову, предметом спору у цій справі є незгода позивачів із бездіяльністю Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради по невжиттю дій з метою припинення використання контейнерів для зберігання твердих побутових відходів на контейнерному майданчику на виконання рішення суду у справах №440/7153/23 та №440/10511/23.

Згідно даних КП "ДСС, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 у справі №440/7153/23, яке набрало законної сили:

визнано протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, яка виразилася у невжитті дій з метою припинення функціонування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 в м. Полтаві;

зобов`язано Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 у м. Полтаві шляхом прибрання з цього майданчика всіх контейнерів;

стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7755 грн. (сім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять гривень);

стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 7755 грн. (сім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять гривень);

в іншій частині позовних вимог відмовлено.

У даному ж позові позивачі стверджують про допущення відповідачем протиправної бездіяльності в частині невжиття заходів щодо прибирання контейнерів з майданчика після отримання УЖКГ скарг позивачів від 05.08.24 та 17.09.24.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу викладених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Частиною першою статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Процесуальним законом передбачено види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (статті 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (статей 382, 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Такі спеціальні правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Тому вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі №640/13599/20.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №420/5234/19.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За такого правового регулювання та встановлених обставин суд вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом подання нового позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, проте спірні правовідносини між сторонами по суті вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Водночас, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а відтак вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

З огляду на вказане, в даному випадку наявні підстави вважати, що дії відповідача на виконання рішення у справі №440/7153/23 відбуваються всупереч зобов`язальних вимог даного рішення, а також здійснюються без урахування відповідачем судового рішення у справі №440/7153/23, яким питання неправомірності функціонування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 в м. Полтаві вже вирішено та зобов`язано було судом: вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 у м. Полтаві шляхом прибрання з цього майданчика всіх контейнерів.

У даному випадку фактичне припинення використання контейнерного майданчика не відбулося. Надсилання позивачами нових скарг, заяв, звернень, зокрема від 05.08.24 та 17.09.24, не свідчать про виникнення нових підстав для нового позову.

В межах розгляду справи №440/7153/23 неправомірність встановлення контейнерів констатована судом, відповідача зобов`язано вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів. Однак фактично рішення у справі №440/7153/23 не виконано, контейнерний майданчик для збору твердих побутових відходів функціонує і надалі.

Наведене свідчить про те, що фактично позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виконання рішення суду в справі №440/7153/23, яке набрало законної сили.

Таким чином, заявлені у даній справі позовні вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку нового позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З урахуванням наведених обставин, позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не може розглядатися в порядку позовного провадження, а відтак суд відмовляє позивачу у відкритті адміністративного провадження.

Суд роз`яснює позивачу, що з даними вимогами він може звернутись в порядку, встановленому статтею 383 КАС України в межах справи №440/7153/23.

На підставі викладеного, керуючись статтею 170, 171, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що з даними вимогами він може звернутись в порядку, встановленому статтею 383 КАС України в межах справи №440/7153/23.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.С. Шевяков