Справа № 420/27532/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хлімоненкова М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, у якому позивач просить суд:

1.Визнати протиправними дії Пенсійного фонду України та його територіальних органів щодо припинення обліку ОСОБА_1 як пенсіонера, якій довічно призначено пенсію за вислугу років, а також припинення нарахування та виплати пенсії за вислугу років з квітня 2014 року,

2.Визнати протиправними дії та бездіяльність Пенсійного фонду України та його територіальних органів, що перешкоджають поновленню обліку ОСОБА_1 як пенсіонера, якій довічно призначено пенсію за вислугу років, а також поновленню нарахування та виплати пенсії за вислугу років,

3.Зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років за останні три календарні роки, що передують зверненню ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком, а саме з 14.06.2021р. по 14.06.2024р.,

4.Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.06.2024р. №72, прийняте ГУ ПФУ в Рівненській області за принципом екстериторіальності,

5.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 14.06.2024р.,

6.Допустити негайне виконання судового рішення про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць,

7. Встановити судовий контроль за виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що до окупації Автономної Республіки Крим вона жила та працювала у м.Севастополь, де займалась викладацькою та іншою освітньою діяльністю, зокрема до 2009 року працювала у Севастопольській гімназії №5 імені Лесі Українки, а з 20.08.2009р. перейшла на роботу до Військово-морського ліцею (в подальшому присвоєно ім`я віце-адмірала Володимира Безкоровайного, код за ), який на той час дислокувався у м. Севастополі, на посаду завідувача навчально-методичного кабінету. Під час здійснення трудової діяльності позивач отримала право виходу на пенсію за вислугою років, відповідно до ст. 52, 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» як працівник освіти, яке було реалізовано, у зв`язку з чим територіальним підрозділом ПФ України ОСОБА_1 було призначено пенсію довічно, та видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 17.11.2009р. серії НОМЕР_2 . Станом на 2014 рік позивач перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м.Севастополя Автономної Республіки Крим, де отримувала призначену пенсію. До подій з окупації російською федерацією АР Крим призначена позивачу пенсія сплачувалась органами Пенсійного фонду належним чином і у встановленому порядку, що свідчить про належне виконання своїх зобов`язань органами пенсійного фонду та визнання статусу позивача як пенсіонера та її права на отримання пенсійного забезпечення. Однак, з квітня 2014 року територіальними органами Пенсійного фонду України було припинено нарахування та виплату пенсійного забезпечення позивачу з невстановлених підстав. Жодних повідомлень та/або рішень щодо припинення нарахування такої пенсії територіальними органами Пенсійного фонду України позивачу надіслано та/або надано не було.

При цьому, після подій окупації АР Крим у 2014 році сама позивачка вибула з м. Севастополь та переїхала до м. Одеса, де продовжила працювати у Військово-морському ліцеї, який також змінив місце дислокації на м. Одеса, та виконувала іншу роботу в споріднених структурах за профілем, що підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28.11.2014р., виданою Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеса, відповідно до якої позивач з 01.08.2014р. є зареєстрованою внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем перебування за адресою АДРЕСА_1 , а також відомостями з місця роботи, трудової книжкою, довідкою ОК-5, та іншими матеріалами справи.

Однак, попри зміну місця проживання, реєстрацію ВПО та продовження трудової діяльності, як далі зазначає позивачка, органами Пенсійного фонду України не було поновлено нарахування та виплату пенсії позивачу, як і не призначено пенсію за віком у автоматичному режимі після досягнення відповідного віку. Позивач неодноразово зверталась до територіальних органів ПФУ щодо вирішення зазначеної проблеми у досудовому порядку, однак щоразу отримувала лише усні відмови, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не перебуває у них на обліку як отримувач пенсії, у них відсутня паперова пенсійна справа позивача.

У 2024 році Позивач, як громадянин України та внутрішньо переміщена особа, що офіційно зареєстрована та постійно проживає у місті Одеса щонайменше з середини 2014 року, у віці 66 років, вирішила звернутись за місцем свого проживання до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, рішенням №72 від 21.06.2024р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Отримавши відмову у призначенні пенсії за віком, Позивачем було також подано заяву у формі звернення громадян про поновлення виплати призначеної раніше пенсії за вислугу років, про що також отримано відмову у формі листа №23567-22169/Я-02/8-1500/24 від 21.08.2024р.

Позивачка зауважує, що ГУ ПФУ в Одеській області як під час прийому позивача у Відділі обслуговування громадян №8 у Київському районі м.Одеси, так і під час особистого звернення безпосередньо до ГУ ПФУ в Одеській області категорично відмовились приймати від позивача будь-які заяви про поновлення виплати пенсії за встановленою формою, а також заяви щодо взяття на облік за місцем проживання у м. Одесі, та окрім звернення громадян жодних документів не приймали та не оформлювали. Подати заяву про поновлення виплати пенсії за вислугу років засобами Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України виявилось також не можливим з причин системного блокування такої функції, однак в подальшому вдалось подати заяву про взяття на облік за фактичним місцем проживання та реєстрації, що було не можливо зробити в центрі обслуговування громадян, що тим не менш не вирішило проблему призначення або поновлення виплати пенсії. Таким чином, Пенсійний фонд України та його територіальні підрозділи перешкоджають позивачу у реалізації права на отримання раніше призначеної пенсії за вислугу років, без достатніх правових підстав припинили нарахування та виплату пенсії за вислугу років, а також перешкоджають у реалізації права позивача на призначення (перехід) пенсії за віком у зв`язку з чим позивач не має реальної та ефективної можливості отримати жодне пенсійне забезпечення з числа тих, на яке вона має право за Законом.

На думку позивачки у відповідачів були відсутні підстави для припинення виплати пенсії за вислугу років, також були відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії за віком.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем - ГУ ПФУ в Одеській області було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.06.2024, у віці 66 років звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих до заяви для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області. Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та становить 60, 63, 65 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону становить 15 років. Страховий стаж Позивача становить 47 років 3 місяці. За доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди роботи. Згідно підпункту 9 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, до заяви в довільній формі додаються документи про відсутність громадянства держави окупанта (для призначення пенсії громадянам України, які проживають на території АР Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії. Поновлення виплати пенсії таким особам здійснюється після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації. Наразі, запит паперової пенсійної справи та атестату про припинення виплати пенсії в АР Крим зробити неможливо, оскільки територія півострову окупована. Інші нормативно-правові документи, які регулюють порядок виплати пенсій громадянам, які отримували пенсію в АР Крим після 20.02.2014 в ПФ РФ відсутні Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Рівненській області прийнято рішення №72 від 21.06.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю інформації, що підтверджує припинення виплати пенсії.

Відповідач також зазначає, що особам, місце проживання яких зареєстровано на території АР Крим та м.Севастополя, та які перебувають на підконтрольній українській владі території, призначення та продовження виплати пенсії здійснюється в порядку, визначеному постановою КМУ від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами), якою серед іншого передбачено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ. Після звернення пенсіонера відповідним територіальним управлінням направляється запит на витребування пенсійної справи. Виплата пенсії розпочинається після надходження пенсійної справи на підставі інформації з Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. У разі надання позивачем сформованої належним чином пенсійної справи, в тому числі з документом про припинення виплати пенсії за попереднім місцем мешкання, буде прийняте рішення про призначення пенсії згідно із законодавством України. Поновлення виплати пенсії відбувається на підставі вже сформованих пенсійних справ, натомість пенсійна справа позивача на момент окупації перебувала на території АР Крим. Наразі Головному управлінню не відомо чи збережено пенсійну справу позивача, оскільки відомі факти знищення окупаційною владою Криму документів та архівів органів державної влади України. Позивачу роз`яснено щодо ситуації з пенсійним забезпеченням, яка виникла у зв`язку з початком повномасштабної війни між Україною та російською федерацією, та тимчасовою не можливістю здійснити виплату/поновлення. Крім того, для вирішення спірного питання, яке виникло між позивачем та відповідачем по справі обов`язково потребує встановленню факт припинення виплати пенсії на території відповідного органу Пенсійного фонду, який здійснює безпосередню виплату пенсії.

Відтак, за твердженнями відповідача ГУ ПФУ в Одеській області вимоги позивачки є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також, на думку відповідача є необґрунтованими і вимоги в частині встановлення судового контролю та звернення судового рішення до негайного виконання, стягнення витрат на оплату судового збору.

20.09.2024 ГУ ПФУ в Одеській області на виконання ухвали суду від 06.09.2024 до суду надано завірену копію електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , та одночасно повідомлено про неможливість надання витребуваних судом інформації та інших документів щодо призначення пенсії за вислугу років, оскільки за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 інші документи відсутні.

23.09.2024 від Пенсійного фонду України надійшла заява щодо виконання ухвали від 06.09.2024 про надання доказів з копіями документів відповідно до переліку додатків. Також, у заяві ПФ України зазначив, що призначення, перерахунок та виплата пенсій є виключною компетенцією територіальних органів Фонду, що передбачено зокрема пунктом 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, іншими нормативно-правовими актами. Як далі вказує відповідач, згідно з Порядком № 22-1 (в редакції, чинній станом на 2014 році) заява про призначення пенсії з усіма поданими документами, усі рішення (розпорядження) територіального органу Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера, що ведеться у паперовій формі. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або фактичним місцем проживання (реєстрації) пенсіонерів. Впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій Пенсійного фонду України відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 № 25-1 Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій, розпочато у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01.01.2016; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01.06.2016; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях з 01.07.2016; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01.08.2016. Оцифрування (ретроконверсія) вже створених електронних пенсійних справ розпочато в органах пенсійного фонду України з 2019 року. Пенсійна справа ОСОБА_1 зберігалася в управлінні Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя за місцем перебування на обліку, як пенсіонера. Перевезення пенсійних справ осіб, які перебували на обліку в управліннях, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, на підконтрольну українській владі територію не здійснювалось. Відповідно до положень Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 234, постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам територіальні органи Пенсійного фонду України, після звернення особи про поновлення (отримання) пенсійних виплат на підконтрольній території, направляли запит про витребування пенсійної справи до відповідних органів російської федерації. За наявною інформацією ОСОБА_1 із заявою про отримання пенсійних виплат з 2014 року не зверталася. Підстав робити запит її пенсійної справи у органів Пенсійного фонду України не виникало. З початку повномасштабного вторгнення (24.02.2022) вищезгадані запити органами Фонду не подаються. Враховуючи зазначене, електронна пенсійна справа ОСОБА_1 в Пенсійному фонді України відсутня. Інформація та документи про можливе винесення відповідним територіальним управлінням Пенсійного фонду України рішення про припинення нарахування та виплати пенсії вказаній особі не перебувають у розпорядженні Пенсійного фонду України. Щодо пенсіонерів, які станом на квітень 2014 року перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України в м. Севастополі, Пенсійний фонд України володіє інформацією в обсязі, наявному в електронній базі даних одержувачів пенсії. Зокрема, наявна інформація про те, що ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення. Пенсія виплачена по квітень 2014 року. Розмір пенсії становив 1523,21 грн.

Від Пенсійного Фонду України також надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказуючи про необґрунтованість вимог позивача, просить відмовити у задоволенні цього позову. У своїх доводах, ПФ України вказує перш за все на безпідставність визначення Пенсійного фонду України відповідачем у справі. Зазначає, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління (п. 7 Положення № 280). Спеціальних підрозділів, які безпосередньо призначають, перераховують та виплачують пенсію в Пенсійному фонді України не створено. Головні управління та Пенсійний фонд України є різними самостійними юридичними особами з різною юрисдикцією та компетенцією. Відповідач наголошує, що за наявною інформацією ОСОБА_1 із заявою про отримання пенсійних виплат з 2014 року не зверталася. Підстав робити запит її пенсійної справи у органів Пенсійного фонду України не виникало. З початку повномасштабного вторгнення (24.02.2022) вищезгадані запити органами Фонду не подаються. Від представника Позивача надійшов адвокатський запит від 25.07.2024 № 02/07/24 (вх № 5199/8 від 25.07.2024) щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 (додано до позову). У відповіді на запит заявнику надано роз`яснення з питання застосування Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, постанови Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 234 Про затвердження Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Також у відповіді на запит окремо повідомлено, що ОСОБА_1 не зверталась щодо виплати пенсії у порядку, визначеному Постановою № 234, або щодо переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, згідно з положеннями Порядку № 637. За результатами розгляду адвокатського запиту Позивачу надана відповідь листом від 31.07.2024 № 2800-030201-8/46525 (додано до позову), яка в свою чергу не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні КАС України, оскільки цей лист є відповіддю на адвокатський запит і має інформаційнороз`яснювальний характер.

Також, у відзиві ПФ України виклав свої заперечення стосовно вимоги позивача про стягнення судових витрат.

Представником позивачки надана відповідь на відзив Пенсійного фонду України із запереченнями щодо доводів цього відповідача в частині визначення складу учасників справи, в частині пояснень з питань пенсійного забезпечення, а також і в частині доводів ПФ України про не співмірність заявлених позивачем судових витрат.

Також, від відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області до суду надійшов відзив на позов, у якому цей відповідач теж зазначив про невизнання позову, про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що оскаржуване позивачкою рішення від 21.06.2024р. №72 є законним. Відповідач звертає увагу, що згідно із вимогами Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234, особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", приписи якого передбачають, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації. Згідно з пунктом 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1, 25.11.2005, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. З 24.02.2022 Укрпошта припинила поштове співробітництво з поштою росії та білорусі, в тому числі, посилки та перекази в ці країни не приймаються. Враховуючи вищезазначене, немає можливості направити запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначив позивачу пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання). Водночас, згідно з роз`ясненнями Пенсійного фонду України від 27.12.2022 № 2800- 030102-5/56080, погодженими з Мінсоцполітики, при поновленні раніше призначених пенсій в Україні право особи на пенсію не переглядається, якщо пенсію було призначено згідно із законодавством, чинним на час призначення пенсії. 11 червня 2022 року російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року в односторонньому порядку. З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Питання призначення (поновлення) пенсії особам, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, буде вирішено після внесення змін до законодавства, на даний час відсутні підстави для поновлення виплати пенсії для ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

З 17.11.2009 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років в м.Севастополі АР Крим, має пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 17.11.2009р. серії НОМЕР_2 , вид пенсії - за вислугою років.

Позивачка у позові вказує, що до подій з окупації російською федерацією АР Крим призначена Позивачу пенсія сплачувалась органами Пенсійного фонду належним чином і у встановленому порядку.

Як слідує із заяв по суті справи, відповідачами не заперечується, що позивачка ОСОБА_1 станом на 2014 рік перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя Автономної Республіки Крим та їй на території АР Крим виплачувалась пенсія за вислугу років по 31.03.2014.

З квітня 2014 року територіальними органами Пенсійного фонду України було припинено нарахування та виплату пенсійного забезпечення Позивачу, що зокрема підтверджується в тому числі відповіддю Пенсійного фонду України на адвокатський запит від 25.07.2024 № 02/07/24 (вх. № 5199/8 від 25.07.2024), у якій ПФ України вказав, що фінансування пенсійних виплат на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя територіальними органами Пенсійного фонду України востаннє здійснювалось у березні 2014 року.

Також, за даними копій аркушів трудової книжки позивачки НОМЕР_3 № запису 22-24: 31.03.2014 звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України; 01.04.2014 прийнята на посаду завідуючої учбово-методичним кабінетом по строковому трудовому договору (мова оригіналу запису російська); 20.06.2014 звільнена за власним бажанням п.3 ст.77 ТК російської федерації.

Також, згідно доводів позивачки, наведених у позовній заяві, після подій окупації АР Крим у 2014 році Позивач вибула з м. Севастополь та переїхала до м. Одеса, де продовжила працювати у Військово-морському ліцеї, який також змінив місце дислокації на м. Одеса, та виконувала іншу роботу в споріднених структурах за профілем.

Згідно запису №25 трудової книжки НОМЕР_3 , 01.08.2014 прийнята на посаду завідувача навчально-методичного кабінету.

Згідно Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 28.11.2014р., виданої Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеса, з 01.08.2014р. позивачка ОСОБА_1 є зареєстрованою внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 .

14.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

На час звернення позивачкою за призначенням пенсії за віком у 2014, їй виповнилось 66 років.

За принципом екстериторіальності указана заява була розглянута Головним управлінням ПФУ в Рівненській області.

Рішенням від 21.06.2024 №72 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки не надано документи, які засвідчують неперебування заявниці на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації.

Згідно викладених у позовній заяві доводів, 05.08.2024 ОСОБА_1 після отримання рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з проживанням нібито на території АР Крим, прибула до Відділу обслуговування громадян №8 у Київському районі м.Одеси з метою внесення змін до реєстру застрахованих осіб, в тому числі щодо місця проживання, а також подання заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років.

За результатами реєстрації у електронній черзі Позивачу було надано талон №225 для надання послуги «Поновлення виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам» від 05.08.2024р. 13:55 (копія якого міститься в матеріалах справи).

Жодних доказів реєстрації звернення позивачки за поновленням пенсії від 05.08.2024 матеріали справи не містять.

При цьому, 07.08.2024 за вх.№22169/Я було зареєстровано звернення позивачки про поновлення виплати пенсії.

Листом від 21.08.2024 №23567-22169/Я-02/8-1500/24, ГУ ПФУ в Одеській області за результатом розгляду звернення позивачки повідомило таке: «Згідно підпункту 9 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правлінні Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви в довільній формі про відсутність громадянства держав" - окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації), орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.

Запит паперової пенсійної справи та атестату про припинення виплати пенсії в АР Крим зробити на часі неможливо, оскільки територія півострову окупована. Інші нормативно-правові документи, які регулюють порядок виплат пенсій громадянам, які отримували пенсію в АР Крим після 20.02.2014 в пф рф - відсутні.

Згідно заяви від 14.06.2024 та долученими документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону, 21.06.2024 прийняте рішення про відмову у призначені пенсії, оскільки не надано документи, які засвідчують перебування Вас на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як отримувача пенсії.

У разі наявності сформованої належним чином паперової пенсійної справи, в тому числі з документом про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, для поновлення пенсії Вам необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, дипломом про навчання за денною формою, свідоцтвом про укладання шлюбу, свідоцтвами про народження дітей, атестатом про припинення виплати пенсії та заявою з банківської установи про відкриття рахунку».

Також представником Позивача було направлено адвокатські запити до Пенсійного фонду України та ГУ ПФУ в Одеській області №01/07/24 від 19.07.2024р. та №02/07/24 від 25.07.2024р., щодо надання копії розпорядчого акту, яким було припинено нарахування та виплату пенсійного забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , номер облікової картки застрахованої особи: НОМЕР_4 ), довідки про склад та розмір пенсійного забезпечення, довідки про розмір не отриманої пенсії, тощо.

Листом від 25.07.2024 №1500-0304-8/114809 ГУ ПФУ в Одеській області за результатами розгляду запиту від 19.07.2024 №01/07/24 повідомило, що ОСОБА_1 звернулась із заявою від 14.06.2024 року № 6039 до Головного управління щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до наданих документів встановлено, що заявниця як отримувач пенсії перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Севастополі, тому запитувана інформація та документи знаходяться у вказаному Головному управлінні. ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області не перебуває.

За результатами розгляду адвокатського запиту від 25.07.2024 №02/07/24 Пенсійний Фонд України листом від 31.07.2024 №2800-030201-8/46525 повідомив, що Пенсійний фонд України не здійснює безпосередньо призначення, перерахунки і виплату пенсій, оскільки саме головні управління ПФУ в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі відповідно до покладених на них завдань здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Також, було повідомлено, що особливий правовий режим на тимчасово окупованій території передбачає, зокрема, особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживаюсь на цій території (частина друга статті 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України (далі - Закон № 1207), та для них реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України (частина перша статті 7 Закону № 1207). Для осіб, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та отримали статус внутрішньо переміщеної особи, передбачено можливість поновлення виплати пенсії на контрольованій українською владою території відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 637). Станом на 2014 рік ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя Автономної Республіки Крим. Щодо виплати пенсії у порядку, визначеному Постановою №234, або щодо переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, згідно з положеннями Порядку №637, ОСОБА_1 не зверталась. Оскільки відповідно до вимог законодавства поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, для відновлення виплат особам, які звертались для переведення виплати пенсії з Автономної Республіки Крим та м. Севастополя на контрольовану українською владою територію, органи Пенсійного фонду України здійснювали запити їх пенсійних справ з документами, необхідними для визначення права на пенсію та розміру пенсійної виплати, а також документами з інформацією про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. У період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутній доступ до отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсії особам, які отримували пенсійні виплати на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та з 2014 року не звертались до органів Пенсійного фонду України щодо переведення виплати пенсії на контрольовану українською владою територію. Водночас Законом України від 25.04.2024 № 3674-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення (далі - Закон № 3674) внесено зміни, зокрема, до пункту 14-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-1V Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яким передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу ПФ в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Питання поновлення пенсійних виплат вирішуватиметься після приведення у відповідність до Закону №3674 відповідних нормативно-правових актів.

Вважаючи, що відповідачами вчинено протиправні дії щодо припинення обліку позивачки як пенсіонера, якій довічно призначено пенсію за вислугу років, щодо перешкоджання поновленню обліку позивачки як пенсіонера, якій довічно призначено пенсію за вислугу років, а також поновленню нарахування та виплати пенсії за вислугу років, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 9 Закону України №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону №1058-ІV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (поновлення, перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі-Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання; заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 1.5 розділу І Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234.

Згідно з п.1.8 розділу І Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Розділ ІІ Порядку №22-1 визначає перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до пп.9 п.2.1 розд.ІІ Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.

Відповідно до абз.10 п.4.2 розд.ІV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Таким чином, нормами пп.9 п.2.1 розд.ІІ та абз.10 п.4.2 розд.ІV Порядку №22-1 саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту для отримання відомостей щодо неперебування особи на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувача пенсії.

Суд наголошує, що неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера з органів Пенсійного фонду АР Крим, не може бути підставою для позбавлення її права на пенсію.

Ця позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 30.01.2024 у справі №320/424/23.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії (14.06.2024) - досяг 66-річного віку.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі її заяви від 14.06.2024.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту та відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з моменту звернення позивачкою за отриманням такого.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду України, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує положення абз.1 п.4.1 Порядку №22-1, згідно з яким заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз.14 п.4.2 Порядку №22-1).

Оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області і рішення про відмову приймалось саме ним, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ Рівненській області. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки у частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язати останнє призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із 25.04.2023 відповідно до Закону №1058-ІV.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В указаній вище частині позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому вимога позивачки про визнання протиправним рішення 21.06.2024р. №72 про відмову у призначенні пенсії за віком із зобов`язанням відповідача призначити позивачці пенсію за віком з 14.06.2024 - з дня подання нею відповідної заяви підлягає до задоволення.

Щодо іншої частини вимог позивачки суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що позивачці з 17.11.2009 року обуло призначено пенсію за вислугу років в АР Крим, де вона її отримувала до окупації півострову Крим рф у березні 2014 року, подальша виплата пенсії позивачу була припинена

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії визначені ст. 49 Закону №1058-ІV, відповідно до ч. 1 якої (в редакції, чинній на момент припинення виплати пенсії), виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Питання виплати пенсій урегульовано ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у зразковій справі №805/402/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, висловлена правова позиція, згідно якої перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Отже, виходячи з вищезазначених норм права, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення або на підставі рішення суду і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону №1058-ІV.

Ч. 2 ст. 49 Закону № 1058 встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до п. 4.12 розділу ІV Порядку № 22-1 (у редакції на час рприпинення виплати пенсії), при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем фактичного проживання пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем фактичного проживання.

Обов`язок щодо надсилання запиту про витребування пенсійної справи покладено на органи ПФУ.

Відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у поновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 308/3864/17.

Заява про поновлення пенсії громадянам України, які проживали та набули права на пенсію на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополі до тимчасової окупації цієї території, а згодом змінили місце проживання та зареєструвалися на підконтрольній території України, може розглядатися органами Пенсійного фонду України на загальних підставах.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 320/424/23.

Посилання відповідачів на те, що відповідно до п. 1.5 Порядку № 22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234, судом до уваги не приймається, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою, проживає у м. Одеса, тому вказаний порядок не розповсюджується на спірні правовідносини.

Як встановлено судом, позивачу з квітня 2014 року, після окупації півострову АР Крим припинено виплату пенсії.

Водночас, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 49 Закону №1058, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Також, згідно приписів Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Згідно абз. 6 п. 1.8 Порядку 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

За п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до п. 4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03 листопада 2017 року № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2017 року за № 1464/31332 (п. 4.9 Порядку №22-1).

При переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) (п. 4.12 Порядку №22-1).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, суд виходячи з викладеного вище зауважує, що підставою для розгляду питання щодо поновлення виплати пенсії є відповідна заява пенсіонера.

Втім, у спірному випадку, як свідчать матеріали справи, позивачка із такою заявою до органу ПФУ не зверталась. На обліку у ПФ України після виїзду із тимчасового окупованого Криму не перебувала, та не зверталась протягом періоду з 2014 року по 14.06.2024 до органів ПФУ щодо взяття її на облік та поновлення виплати пенсії.

У зв`язку із цим, суд не вбачає підстав для визнання протиправним дій відповідачів щодо припинення обліку позивача, адже ні у Пенсійному Фонді України, ні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, або ж у Головному управлінні Пенсійного фонду в Рівненській області позивач на обліку не перебувала, відтак відсутні підстави стверджувати, що останні вчинили протиправну бездіяльність щодо припинення її обліку як пенсіонера.

Також, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій та бездіяльності Пенсійного фонду України та його територіальних органів, що перешкоджають поновленню обліку ОСОБА_1 як пенсіонера, якій довічно призначено пенсію за вислугу років, а також в поновленні нарахування та виплати пенсії за вислугу років. У вказаній частині позивачем у заявах по суті справи були надані ряд пояснень щодо не прийняття її заяв та чинення інших перешкод органом пенсійного фонду, проте на їх підтвердження не надано доказів, які в сукупності, в достатній мірі підтвердили б вказані обставини. Відтак, під час розгляду справи у цій частині доводи позивачки не знайшли свого підтвердження та спростовуються викладеним вище.

Пенсійним Фондом України у межах спірних правовідносин не вчинено протиправних дій, направлених на порушення прав позивачки, які потребують захисту у спірній ситуації.

В свою чергу, дії територіальних органів ПФУ в спірних правовідносинах, які виразились у невиплаті пенсії позивачці після переїзду з окупованого Криму на материкову територію України, не містять ознак протиправності з огляду на нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, відсутність від позивачки після переїзду відповідного звернення до органів ПФУ протягом періоду з 2014 року по 14.06.2024 щодо поновлення виплати пенсії за вислугу років, яка їй була призначена довічно з 17.11.2009 року в АР Крим або взяття її на облік в органах ПФУ, тощо.

Викладеним вище також спростовуються доводи позивачки і в частині вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років за останні три календарні роки, що передують зверненню ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком, а саме з 14.06.2021р. по 14.06.2024р. З даного приводу суд також зазначає, що відповідно до ст. 46 Закону № 1058-IV виплаті за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, підлягають саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини. Проте, із матеріалів справи не вбачається нарахування будь-яких сум пенсії за минулий період, які, станом на час розгляду цієї справи, є недоотриманими.

Відмовляючи у вказаній частині позову суд також враховує і те, що відповідно до ч.1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У позові позивач зазначила, що їй було призначено пенсію за вислугу років з 17.11.2009. Проте, у зв`язку із наявністю права на призначення пенсії за віком та подання відповідної заяви, з урахуванням неможливості одночасного перебування на різних видах пенсії, позивачу підлягає встановленню пенсія за віком з дня звернення із відповідною заявою.

Відтак, з позову вбачається, що позивач бажає надалі отримувати пенсію за віком, у призначені якої їй було відмовлено. Призначення пенсії за віком виключає можливість поновлення виплати пенсії за вислугою років та її нарахування за останні три роки.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про нарахування та виплату пенсії за 3 останні роки, що передують зверненню за поновленням пенсії, не підлягає і негайному виконанню рішення в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За правилами частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

Розглянувши спір у межах позовних вимог, суд дійшов до висновку, що ГУ ПФУ в Рівненській області при розгляді заяви позивачки від 14.06.2024 року та установленні її права на пенсію за віком порушило вимоги законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду цього питання, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Отже, вказане рішення є протиправним, а позовну вимогу про його скасування слід задовольнити, а ГУ ПФУ в Рівненській області зобов`язати призначити позивачці пенсію за віком з дати звернення із відповідною заявою.

Отже, оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог позивачки про встановлення судового контролю, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 381? КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Приписи ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондують з закріпленими у п.4? ч.6 ст.246 КАС України приписами, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, та накладенням штрафу на керівника у разі відмови у прийнятті звіту.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зауважує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

При цьому, аби застосувати спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення, що відповідає позиції Верховного Суду, наведеній зокрема у постановах від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, від 09.07.2019 у справі № 826/17587/18, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17, від 22.12.2020 у справу № 440/1810/19, від 25.02.2021 у справі № 640/13599/20, від 30.03.2021 у справі № 580/3376/20, від 27.04.2021 у справі № 460/418/20, від 13.09.2021 у справі № 20/3888/21, від 02.12.2021 у справі № 808/1156/18.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст. 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у справі, а тому відповідна вимога позивача задоволенню не підлягає.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних відповідача відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

З приводу стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду копії наступних документів:

1.договір про надання правничої (правової) допомоги від 15 липня 2024, укладений між Адвокатським бюро «Володимира Клочко» та позивачкою, відповідно до якого, Бюро взяло на себе зобов`язання надавати професійну правничу (правову) допомогу Клієнту у рамках отриманого від Клієнта доручення, а Клієнт зобов`язувався прийняти та оплатити надану правову допомогу на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором, та додатками до нього.

2.ордер

3.доручення №1 від 15.07.2024, яке містить опис послуг, які надаються Клієнту (представництво інтересів Клієнта та ведення справи у суді першої інстанції щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів Пенсійного фонду України з питань нарахування та виплати пенсійного забезпечення), розмір гонорару у фіксованій сумі 16000 грн.

4.платіжні інструкції про оплату послуг на правничу допомогу на загальну суму 16000грн.

5.детальний опис робіт за дорученням №1 до договору про надання правової допомоги від 15.07.2024, де зазначений перелік наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Проаналізувавши наведені приписи чинного законодавства та надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у цій справі документи, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Суд звертає увагу, що ця справа є справою незначної складності, яка розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вона не містить великої кількості документів, які потребують вивчення та їх аналізу.

Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.06.2024 №72, прийняте ГУ ПФУ в Рівненській області за принципом екстериторіальності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 14.06.2024р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 4844,80 грн. сплаченого судового збору та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У встановленні судового контролю за виконанням рішення суду та зверненні рішення до негайного виконання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, , адреса: вул. Борисенка Олександра, 7, м.Рівне, 33028.

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса: вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107.

- Пенсійний Фонд України, код ЄРПОУ 00035323, адреса: вул.Бастіонна, м.Київ, 01014.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА