Справа № 460/12700/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2025 року м. Рівне №460/12700/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Волинській області
про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі відповідач ) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.02.1993 р. по 25.04.1994 р. у малому приватному підприємству «АРС», періодів здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 р. по 01.01.2004 р., з 01.02.2005 р. по 01.05.2005 р., з 01.09.2007 р. по 17.02.2011 р., та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №38 від 17.09.2024 р.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 10.02.1993 р. по 25.04.1994 р. у малому приватному підприємству «АРС», періодів здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 р. по 01.01.2004 р., з 01.02.2005 р. по 01.05.2005 р., з 01.09.2007 р. по 17.02.2011 р., та призначити та виплатити з 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправну поведінку пенсійного органу, що полягає у безпідставному неврахуванні до страхового стажу окремих періодів роботи згідно з даними трудової книжки та періодів підприємницької діяльності під час вирішення питання про призначення пенсії, що призвело до відмови позивачу у призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 24.10.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 17 вересня 2024 року про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та не поданням необхідних документів для призначення даного виду пенсії ОСОБА_1 .

Вказали, що подана позивачем при зверненні за призначенням пенсії довідка від 28 грудня 2023 року № 5475 про безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України та захисту безпеки не відповідає додатку № 6 відповідно до Постанови № 887 та не засвідчена печаткою. У зв`язку із невідповідностям вимогам пунктів 2.3-2.4 Інструкції № 58 запис про період роботи з 10 лютого 1993 року по 25 квітня 1994 року у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданої 07 вересня 1982 року потребує уточнення, оскільки трудова книжка дублікат та запис про вказаний період роботи завірено печаткою яка не придатна для прочитання. Жодних інших документів для підтвердження періоду роботи до відповідача подано не було. Тому, період роботи позивача з 10 лютого 1993 року по 25 квітня 1994 року не може бути зараховано до його страхового стажу. Пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону №1058-IV включаються періоди, зокрема, ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Згідно довідки Головного управління ДПС в Рівненській області від 02 травня 2024 року за № 91/М/17-00-24-01-07 позивач перебував на податковому обліку, як фізична особа-підприємець з 11 травня 1997 року по 17 лютого 2011 року, однак інформація про систему оподаткування у зазначений період відсутня. Жодних документів для підтвердження періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 28 травня 1996 року по 01 січня 2004 року, з 01 лютого 2005 року по 01 травня 2005 року, з 01 вересня 2007 року по 17 лютого 2011 року позивачем до відповідача не подано, у вказані періоди інформація про сплату страхових внесків відсутня. Тому, дані періоди зайняття підприємницькою діяльністю не можуть бути зараховані до страхового стажу позивача. З огляду на вказане, у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до пункту 4 пункту 1 статті 115 Закону України №1058-IV.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.06.2023.

Довідкою від 23.10.2024 №4242, виданою Військовою частиною НОМЕР_3 , підтверджено, що позивач дійсно в період з 12.06.2022 по 20.08.2022, з 30.11.2022 по 10.02.2023, з 30.05.2023 по 21.10.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

10.09.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням принципу екстериторіальності, зазначену заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та 17.09.2024 прийнято рішення №38 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу та як учаснику бойових дій згідно статті 115 Закону У країни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу та необхідних документів.

У цьому рішенні вказано, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка), страховий стаж складає 20 років 06 місяців 27 днів. Згідно ст. 26 цього Закону відповідно до п. 3.1. розділу «Прикінцеві положення» зараховано періоди підприємницької діяльності (2004-2007). Стаж для визначення права складає 22 роки 06 місяців 16 днів. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.02.1993 р. по 25.04.1994 р., оскільки не читається відтиск печатки.

Не погоджуючись з відмовою у призначені пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 26 Закону 1058-IV встановлено умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян врегульоване статтею 115 Закону № 1058-IV.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відтак, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV чоловік має право на призначення пенсії за умов досягнення 55 років, наявності страхового стажу не менше 25 років та належності до однієї з восьми категорій осіб, перелічених у п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV.

Судом встановлено, що позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії за віком досяг 61 року.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 10.02.1993 р. по 25.04.1994 р. суд зазначає наступне

Частинами 1, 2 та 4 ст. 24 Закону № 1058- IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

За приписами ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, чинним законодавством передбачено підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як встановлено судом, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 07.09.1982 містить наступні записи:

Запис №16 від 10.02.1993 - прийнятий на посаду начальника відділу матеріально- технічного постачання (наказ № 25 від 10.02.1993 р.).

Запис №17 від 25.04.1994 р. - звільнений з роботи за власним бажанням (наказ № 44 від 25.04.1994 р.).

Суд зауважує, що записи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Відтак, підстави для неврахування цих записів при визначенні періоду страхового стажу позивача відсутні.

Той факт, що в трудовій книжці позивача не читається відтиск печатки, щодо записів про періоди роботи позивача з 10.02.1993 по 25.04.1994 не є виною позивача.

Слід зазначити, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо вищезазначених періодів роботи позивача відповідачем суду не надано.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу за спірні періоди і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд вважає підтвердженим період роботи позивача з 10.02.1993 по 25.04.1994 згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 07.09.1982, який підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що стаж за періоди роботи позивача з з 10.02.1993 по 25.04.1994 не можна зарахувати як страховий, оскільки на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зазначає, що підставою для зарахування стажу до страхового є наявність даних у трудовій книжці, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а та від 10.12.2020 у справі №195/851/17.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, за якою певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 по 01.01.2004, з 01.02.2005 по 01.05.2005, з 01.09.2007 по 17.02.2011, суд зазначає таке.

Як вбачається із форми РС-право (пенсійна справа № 38) до страхового стажу позивача не зараховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 по 01.01.2004, з 01.02.2005 по 01.05.2005 , з 01.09.2007 по 17.02.2011.

Підпункт 1 п.3-1 розділу XV Перехідні положення Закону № 1058 передбачає, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з п.4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до пп.2 п.2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно п.6 Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва, суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

З огляду на вказане, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Як встановлено судом, здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в період з 28.05.1996 по 31.12.2003 підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме:

- копією розпорядження голови Острозької районної державної адміністрації №191 від 28.05.1996 р., яким ОСОБА_1 зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності, з правом роздрібної торгівлі;

- свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 №4-ф виданим 28 травня 1996 року Острозькою районною державною адміністрацією;

- копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприсмців та громадських формувань, станом на 09.10.2024 р.;

- повідомленнями Головного управління ДПС у Рівненській області № 981/6/17-00-24-10-06 від 01.02.2024 р., № 91/М/17-00-24-01-07 від 02.05.2024 р. відповідно до яких, - в період з 11.05.1997 по 17.02.2011 роки ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа-підприємець;

- копією свідоцтва про сплату єдиного податку серії А № 477126 виданим 31.12.2003 р. Острозькою ОДПІ, яке видане на підтвердження сплати ОСОБА_1 єдиного податку за 2004 рік. Термін дії даного свідоцтва був продовжений: з 01.01.2005 по 31.12.2005 р., в зв`язку зі сплатою єдиного податку за 2005 рік; з 01.01.2006 по 31.12.2006 р., в зв`язку зі сплатою єдиного податку за 2006 рік; з 01.01.2007 по 31.12.2007 р., в зв`язку зі сплатою єдиного податку за 2007 рік.

- копією трудового договору між працівником і фізичною особою, укладеним 01.01.2002 р. між ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, та ОСОБА_2 , зареєстрованим в Острозькому районному центрі зайнятості 26.02.2002 р. за № 25, та індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_2 за 2002 рік;

- копією трудового договору між працівником і фізичною особою, укладеним 01.01.2002 р. між ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем, та ОСОБА_3 , зареєстрованим в Острозькому районному центрі зайнятості 26.02.2002 р. за № 26, та індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_3 за 2002 рік;

-розрахунками зобов`язання зі сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування - за вересень місяць 2002 року, за грудень місяць 2002 року, за січень місяць 2003 року, за лютий місяць 2003 року, за березень місяць 2003 року, за травень місяць 2003 року, за червень місяць 2003 року, за грудень місяць 2003 року.

- відомостями про нараховані та виплачені фізичним особам суми доходів і суми утриманих з них податків - за 11 квартал 2003 р. та IV квартал 2003 р.

Суд зазначає, що з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оскільки за період з 01.02.2005 по 01.05.2005, з 01.09.2007 по 17.02.2011 у матеріалах справи відсутня інформація про сплату страхових внесків, дані періоди не підлягають до зарахування в страховий стаж позивача.

Суд зазначає, що сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду підприємницької діяльності. Крім того, підприємницька діяльність це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність із метою досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку, тобто це діяльність, яку особисто здійснювала позивач, будучи фізичною особою-підприємцем. А відтак, у задоволенні вказаної частини позовних вимог слід відмовити.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 по 31.12.2003, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання зарахувати до страхового стажу інших не зарахованих періодів здійснення підприємницької діяльності - слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу, віку та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Волинській області.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №38 від 17.09.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.02.1993 р. по 25.04.1994 р. у малому приватному підприємству «АРС», періодів здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 р. по 01.01.2004 р., з 01.02.2005 р. по 01.05.2005 р., з 01.09.2007 р. по 17.02.2011 р., та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №38 від 17.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 10.02.1993 р. по 25.04.1994 р. у малому приватному підприємству «АРС», періоди здійснення підприємницької діяльності з 28.05.1996 по 31.12.2003 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 04 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (майдан Київський майдан, 6,м. Луцьк,Луцький р-н, Волинська обл.,43027, ЄДРПОУ/РНОКПП 13358826)

Суддя С.М. Дуляницька