Справа № 460/5135/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 460/5135/24 пров. № А/857/19026/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року (ухвалене головуючою-суддею Дуляницькою С.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо неприйняття рішення про призначення їй пенсії за віком відповідно до п.10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889), ст.37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723) та зобов`язати відповідача перевести її з 05.01.2024 на пенсію за віком відповідно п.10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889, ст.37 Закону №3723, обчисливши її виходячи із 60% усієї суми заробітної плати, вказаної у довідках ГУ ПФУ №78-Ф від 28.03.2024 та №6-Ф від 05.01.2024.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 05.01.2024 ОСОБА_1 подала заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) та про призначення пенсії за віком на умовах Закону України Про державну службу. Відповідно до заяви від 05.01.2024, ОСОБА_1 з 03.01.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Водночас, згідно вищезазначеної заяви, рішення про призначення пенсії згідно Закону України Про державну службу не прийнято. Обчислення пенсій, що призначаються відповідно до п.п.1 п.2 розділу Закону №889 особам, зазначеним у пунктах 10 і 12 розділу ХІ цього Закону, здійснюється відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 (далі - Порядок №622). Зазначає, що у разі обчислення пенсії за віком відповідно до Закону №889 з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий, оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №78-Ф від 28.03.2024, розмір пенсії позивачки зменшується. Таким чином, оскільки зміни до Порядку №622 щодо періоду врахування складових заробітної плати за посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності в державному органі відповідних посад державної служби) державного органу, що здійснив класифікацію посад державної служби не вносилися, а тому відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії щодо переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України Про державну службу з урахуванням заробітної плати, вказаної у довідках ГУ ПФУ №78-Ф від 28.03.2024 та №6-Ф від 05.01.2024.

Позивачка не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком, яка обчислюється їй відповідно до Закону №1058.

03.01.2024 позивачка була звільнена з посади головного спеціаліста відділу з питань відрахувань управління з питань виплат, у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується наказом ГУ ПФУ №12-о від 03.01.2024.

Загальний стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 31.12.2023 склав 31 рік 11 місяців 11 днів, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ №6-Д від 04.01.2024.

05.01.2024 позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії у спосіб її переведення на пенсію державного службовця, виходячи з посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років станом на січень 2024 року, на підставі довідки ГУ ПФУ №8-Ф від 05.01.2024, заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на грудень 2023 року (абз.6 п.4 Порядку №622), на підставі довідки ГУ ПФУ №6-Ф від 05.01.2024.

Відповідач рішення про призначення або ж про відмову в призначенні пенсії не приймав, у зв`язку з чим, 01.04.2024 ОСОБА_1 (у тримісячний строк) подала заяву на допризначення пенсії враховуючи додатково довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 05.01.2024 за №78-Ф від 28.03.2024. У зв`язку з тим, що відповідачем ОСОБА_1 пенсію державного службовця призначено не було, рішення про відмову в призначенні пенсії теж не приймалось, ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.

Листом ГУ ПФУ №1700-0202-8/20760 від 12.04.2024 повідомило представника позивачки, що у разі обчислення пенсії за віком відповідно до Закону №889 з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №78-Ф від 28.03.2024, розмір пенсії позивачки зменшиться.

Вважаючи відмову пенсійного органу протиправною, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії ГУ ПФУ щодо неприйняття рішення про призначення позивачці пенсії за віком відповідно до п.10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889, ст.37 Закону №3723 є протиправними. Суд дійшов висновку, що з метою уникнення повторного звернення позивача із позовами до суду, слід зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 із 05.01.2024 на пенсію за віком відповідно п.10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889, ст.37 Закону №3723, обчисливши її виходячи із 60% усієї суми заробітної плати, вказаної у довідках ГУ ПФУ в Рівненській області №78-Ф від 28.03.2024 та №6-Ф від 05.01.2024.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №889, який набрав чинності з 01.05.2016, визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 визнано таким, що втратив чинність Закон №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Проаналізувавши вищенаведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723, а також Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18.03.2021 по справі №500/5183/17, від 11.04 2023 по справі №1.380.2019.003855.

Згідно п.1 Порядку №622, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058.

Відповідно до п.10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 мають особи, які на день набрання чинності Законом №889 : мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України (пункту 2).

Відповідно до п.4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно трудової книжки позивачки та розрахунку стажу роботи на посаді державного службовця, станом на 31.12.2023 (останній робочий день перед звільненням із державної служби) її спеціальний стаж державного службовця складав 31 рік 11 місяців 11 днів.

Також встановлено, що станом на дату подання відповідачу 05.01.2024 заяви про переведення її на пенсію державного службовця позивачка не працювала.

При цьому, згідно п.4 Порядку №622, І посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби) (абз.2 п.4 Порядку); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні (абз. 3 п. 4 Порядку); ІІ. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі (абз.6 п.4 Порядку №622).

Зазначені положення чинного законодавства свідчать про те, що пенсія державного службовця обчислюється виходячи із основних (абз.2 п.4 Порядку №622) та додаткових (абз.6 п.4 Порядку №622) складових заробітної плати державного службовця.

Так, п.4 Порядку №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому : посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно п.5 Порядку №622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Відповідно до п.2, 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889, п.9, 10 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014 та п.5 Порядку №622, правління ПФУ постановою №1-3 від 17.01.2017 затвердило форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з п.10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723.

Колегія суддів враховує, що 04.01.2024 позивачка була звільнена з державної служби. Для обчислення пенсії державного службовця із 05.01.2024 (була подана відповідна заява) відповідачем видано довідку про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років (абз.2 п.4 Порядку №622) №8-Ф від 05.01.2024 станом на грудень 2023 року, довідку про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років станом на січень 2024 року (абз.2 п.4 Порядку №622) №78-Ф від 28.03.2024, яка надана пенсійному органу в тримісячний строк з дня подання заяви для призначення пенсії (рішення про відмову в призначенні пенсії державного службовця не приймалось), довідку про заробітну плату в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії - грудень 2023 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі (абз.6 п.4 Порядку №622) №6-Ф від 05.01.2024.

Проте, листом №1700-0202-8/20760 від 12.04.2024 відповідач повідомив представника позивачки, що у разі обчислення пенсії за віком відповідно до Закону №889 з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №78-Ф від 28.03.2024 розмір пенсії зменшується.

При цьому, як слушно зауважив суд першої інстанції, у вказаному листі не міститься будь-яких належних та допустимих доказів того, що надані позивачкою довідки про заробітну плату не відповідають Порядку №622 або ж формам, затвердженим Постановою №1-3.

Більше того, станом на 05.01.2024 (дату подання відповідачу заяви про перерахунок пенсії з урахуванням абз.6 п.4 Порядку №622) позивачка мала стаж державної служби понад 31 рік, 04.01.2024 була звільнена з посади державного службовця та подала відповідачу три довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, зокрема із заявою про допризначення пенсії від 04.04.2024 №78-Ф від 28.03.2024 (основні складові зарплати на січень 2024 року), №6-Ф від 05.01.2024 (додаткові складові зарплати на грудень 2023 року).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обгрунтованості даного позову.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року по справі №460/5135/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук