Справа № 420/36559/24
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даною позовною заявою до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.04.2024 року № 0-1553-UA0073549, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 43543,30 грн. за 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нежитлове приміщення площею 649,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без визначення часток. Поділ приміщення в натурі між співвласниками не здійснювався. Порядок визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб встановлений до п.п. 266.1.2. п. 266.1. ст. 266 ПК України, згідно якого:… б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;... ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву про визначення одного з співвласників нерухомості платником податку та/чи відповідну згоду до податкового органу не подавали. Однак, не зважаючи на вимоги п.п. 266.1.2. п. 266.1. ст. 266 ПК України, за відсутності згоди співвласників нерухомості щодо позивача як платника податку, відповідач самостійно визначив особу-власника і суму податкового зобов`язання за 2023 календарний рік, про що прийняв податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 року № 0-1553-UA0073549. Однак, не зважаючи на те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про те, що нежитлове приміщення площею 649,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без визначення часток, відповідач визначив суму податкового зобов`язання за 2023 календарний рік як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 на всю площу нерухомого майна. Отже, відповідач двічі нарахував податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за один і той самий період по одному і тому об`єкту нерухомості, що не передбачено діючим законодавством. Крім того, ГУ ДПС в Одеській області взагалі не прийнято до уваги те, що об`єкт нерухомості відноситься до будівель промисловості та не врахувало це.

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що на підставі даних інформаційно комунікаційної системи ДПС за фізичною особою ОСОБА_1 на правах власності перебуває наступний об`єкт, нерухомого майна: - нежитлове приміщення, будівля кабінного цеху, об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 649,90 м. кв., форма власності приватна, вид спільної власності з 25.09.2018 року. Фізичній особі ОСОБА_1 було сформовано в автоматичному режимі податкове повідомлення рішення від 30.04.2024 № 0-1553-UA0073549. Вказане ППР було направлено рекомендованими листами з повідомленням про вручення на податкову адресу АДРЕСА_2 та повернулися до відправника з відміткою «отримано особисто» 27.05.2024 року.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відзив не відповідає положенням п.2 ст. 162. КАС України, та він містить додаткові докази противоправної поведінки відповідача та створює третю обставину завдяки якої прийняте податкове повідомлення рішення не може вважатися законним. Податкові повідомлення рішення формуються автоматично невідомою програмою чи невідомим апаратно-програмним комплексом, а автоматично сформовані ППР направляються платникам податків без перевірки обґрунтованості та законності таких ППР. Крім того, у свої роботі, апаратно-програмний комплекс, формує ППР на підставі даних інформаційно комунікаційної системи ДПС, замість даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того потребує чинне податкове законодавство.

Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

30 квітня 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0-1553-UA0073549, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 43543,30 грн. (а.с. 12, 43).

Відповідно до п.п. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на майно складається з, зокрема, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно п.п 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно абз. «а» п.п. 266.10.1, п.п. 266.10.3, п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно листа начальника Одеського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області від 10.12.2024 року, податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 року № 0-1553-UA0073549 на суму 43543,30 грн., розраховано наступним чином: загальна площа 649,9 кв.м. * (6700 грн. мін. з/п * 1% ставка на 01.01.2023 31.12.2023) = 43543,30 грн. (а.с. 41-42).

Тобто, розрахунок суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі 43543,30 грн. здійснений Головним управлінням ДПС в Одеській області із загальної площі об`єкта нерухомого майна - 649,9 кв.м. (а.с. 45).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 22.12.2017 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.12.2017 р, № 108817931 та від 03.10.2018 р. № 140073475 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками нежитлового приміщення загальною площею 649,9 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17-23).

22.12.2017 року між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (Покупці) укладений договір купівлі-продажу, реєстр, №1731, згідно якого продавець передає у власність (продає), а покупці приймають у власність (купують) 13/100 частки будівлі кабінного цеху, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 649,9 кв.м. Об`єкт в цілому складається з будівлі кабінного цеху літ. Е, загальною площею 5036,7 кв.м.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.10.2018 р. № 140073475 у вересні 2018 року належну ОСОБА_1 і ОСОБА_2 частику будівлі кабінного цеху, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділено в натурі та зареєстровано як окремий об`єкт нерухомості.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.12.2017 року та витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, нежитлове приміщення площею 649,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без визначення часток. Поділ приміщення в натурі між співвласниками не здійснювався.

При цьому, підпунктом 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України чітко ви визначено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Верховний Суд в постанові від 12 лютого 2024 року по справі № 160/15208/21 зазначив, що обчислення контролюючим органом суми податку з об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, здійснюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

В той же час, ані відзив на позовну заяву, ані оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містять даних, на підставі яких контролюючий орган дійшов висновку, що саме позивач ОСОБА_1 , як один із співвласників на праві спільної сумісної власності об`єкта нежитлової нерухомості, який не поділений в натурі, в розумінні приписів пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України є платником податку на загальну площу приміщення 649,9 кв.м.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, ГУ ДПС в Одеській області не доведено правомірності нарахування позивачу ОСОБА_1 сум податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік у розмірі, визначеному оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення № 0-1553-UA0073549 від 30.04.2024 року, Головне управління ДПС в Одеській області діяло необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1553-UA0073549 від 30.04.2024 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук