Справа № 240/19036/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/19036/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.05.2024 №53 щодо відмови призначити пенсію за віком, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити пенсію за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з врахуванням періоду пільгового стажу з 12.10.1989 по 18.09.2003, починаючи з 06.05.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 06.05.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення йому пенсії відповідно п. 8 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Враховуючи принцип екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуло вказану заяву та прийняло рішення від 13.05.2024 №53 про відмову в призначені пенсії за віком, згідно з п.8 ч.2. ст. 114 Закону №1058-IV. У вказаному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 12.10.1989 по 18.09.2003, оскільки уточнююча довідка від 15.04.2024 №43 потребує підтвердження первинними документами. Позивач вказує, що зазначений період пільгового стажу підтверджується записами в трудовій книжці, а також уточнюючою довідкою, вимога підтвердити стаж первинними документами є неправомірною.

Вважаючи вказане рішення щодо відмови призначити пенсію за віком, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправним, позивач звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог, із зазначенням, що за спірний період роботи позивачем не надані первинні документи, які б підтверджували особливий характер роботи у відповідності до вимог п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позиції сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головно управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 8 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуло вказану заяву та прийняло рішення від 13.05.2024 №53 про відмову в призначені пенсії за віком, згідно з п.8 ч.2. ст. 114 Закону № 1058-IV.

У вказаному рішенні відповідачем зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 12.10.1989 по 18.09.2003, оскільки уточнююча довідка від 15.04.2024 №43 потребує підтвердження первинними документами.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 р. № 1058- IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно п. 8 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Отже, основним документом, який підтверджує наявність у позивача трудового стажу, є його трудова книжка.

Зокрема, пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявності трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №668/3386/15-а.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок №18-1).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 09.10.1989, останній працював:

з 09.09.1987 (наказ №179к від 08.09.1987) по 26.09.1989 (наказ №163к від 29.09.1989) водієм на заводі керамічних стенових матеріалів м. Києва;

з 12.10.1989 (наказ №227 від 11.10.1989) прийнятий водієм третього класу категорії "СД" на Київське автотранспортне підприємство. 01.01.1990 присвоєно кваліфікацію водія другого клас У. 01.11.1991 присвоєна кваліфікація водія першого класу. 11.09.1998 переведений водієм на автомобіль "Газель". 18.09.2003 (наказ №233-вк від 18.09.2003) звільнений з роботи за власним бажанням;

з 24.09.2003 (наказ №201к від 23.09.2003) прийнятий водієм першого класу на легковий автомобіль в Державну організацію медичного автотранспорту м. Києва "Київмедавтотранс". 01.01.2006 назву роботи "водій автомобіля" змінено на "водій автотранспортних засобів", 27.07.2007 (наказ №129 від 27.07.2007) звільнений за власним бажанням;

з 10.09.2018 (наказ №12-2 від 06.09.2018) прийнятий на посаду водія 1 класу автотранспортних засобів (вантажні автомобілі) служби транспорту і механізмів в клінічну лікарню "Феофанія". Працює по теперішній час.

Трудова книжка позивача заповнена без помилок і недоліків, записи про періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії №37 від 28.03.2024, виданої КП "Київпастранс" Філія комунального підприємства "Київпастранс" Автобусний парк №1, позивач був прийнятий 12 жовтня 1989 року (наказ №227к від 11.10.1989) водієм третього класу категорії "СД" по перевезенню пасажирів на міських маршрутах у Автобусний парк №1 КП "Київпастранс", а 11.09.1998 (наказ №236-к від 10.09.1998) переведений у автоколону №2 водієм на мікроавтобус "Газ-32213".

Відповідно до технічних характеристик ГАЗ-32213 "Газель" має загальну пасажиромісткість 12 чоловік, без врахування місця водія, що відносить дану модифікацію автомобіля до категорії автобус/мікроавтобус. Дану модифікацію автобус/мікроавтобус, а саме ГАЗ-32213 "Газель" КП "Київпастранс" Автобусний парк №1 використовував для перевезення пасажирів на міських маршрутах, тому робота на таких типах автобусів/мікроавтобусів визнана як шкідлива. КП "Київпастранс", в тому числі і його філія Автобусний парк №1, не являються комерційним підприємством. Вартість квитків на перевезення пасажирів затверджує Київська міська державна адміністрація, тому КП "Київпастранс" отримує дотації з міського бюджету м. Києва на покриття своїх збитків. З вище викладеного слідує, що зазначені автобуси/мікроавтобуси не могли використовуватись як таксі. Звільнений з роботи 18.09.2003 (наказ №233-к від 18.09.2003). Стаж водія по перевезенню пасажирів на міських маршрутах у Автобусному парку №1 КП "Київпастранс" становить 13 років 11 місяців 7 днів. По характеру виконуваних робіт був зайнятий повний робочий день, працював на міських автобусних маршрутах в режимі загального користування. Виконував перевезення пасажирів, за професією: водій міського пасажирського транспорту (автобус та мікроавтобус). Довідка видана на підставі : наказів по автобусному парку, картки форми Т-2, особових рахунків.

Згідно довідки про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії №43 від 15.04.2024, виданої КП "Київпастранс" Філія комунального підприємства "Київпастранс" Автобусний парк №1, позивач був дійсно прийнятий 12 жовтня 1989 року (наказ №227к від 11.10.1989) водієм третього класу категорії "СД" по перевезенню пасажирів на міських маршрутах у Автобусний парк №1 КП "Київпастранс", а 01.10.1998 (наказ №236-к від 11.09.1998) переведений у автоколону №2 водієм на мікроавтобус "Газ-32213". Відповідно до технічних характеристик ГАЗ-32213 "Газель" має загальну пасажиромісткість 12 чоловік, без врахування місця водія, що відносить дану модифікацію автомобіля до категорії автобус/мікроавтобус. Дану модифікацію автобус/мікроавтобус, а саме ГАЗ-32213 "Газель" КП "Київпастранс" Автобусний парк №1 використовував для перевезення пасажирів на міських маршрутах, тому робота на таких типах автобусів/мікроавтобусів визнана як шкідлива. КП "Київпастранс", в тому числі і його філія Автобусний парк №1, не являються комерційним підприємством. Вартість квитків на перевезення пасажирів затверджує Київська міська державна адміністрація, тому КП "Київпастранс" отримує дотації з міського бюджету м. Києва на покриття своїх збитків. З вище викладеного слідує, що зазначені автобуси/мікроавтобуси не могли використовуватись як таксі. Звільнений з роботи 18.09.2003 (наказ №233-к від 18.09.2003). Стаж водія по перевезенню пасажирів на міських маршрутах у Автобусному парку №1 КП "Київпастранс" становить 13 років 11 місяців 7 днів. По характеру виконуваних робіт був зайнятий повний робочий день, працював на міських автобусних маршрутах в режимі загального користування. Виконував перевезення пасажирів, за професією: водій міського пасажирського транспорту (автобус та мікроавтобус). Довідка видана на підставі : наказів по автобусному парку, картки форми Т-2, особових рахунків.

Крім того, відповідно до довідки про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії №45 від 15.04.2024, виданої КП "Київпастранс" Філія комунального підприємства "Київпастранс" Автобусний парк №1, позивач був прийнятий 12 жовтня 1989 року (наказ №227к від 11.10.1989) водієм третього класу категорії "СД" по перевезенню пасажирів на міських маршрутах у Автобусний парк №1 КП "Київпастранс". Звільнений з роботи 18.09.2003 (наказ №233-вк від 18.09.2003). Стаж водія по перевезенню пасажирів на міських маршрутах у Автобусному парку №1 КП "Київпастранс" становить 9 років. По характеру виконуваних робіт був зайнятий повний робочий день, працював на міських автобусних маршрутах в режимі загального користування. Виконував перевезення пасажирів, за професією : водій міського пасажирського транспорту (автобусу). Довідка видана на підставі : наказів по автобусному парку, картки форми Т-2, особових рахунків.

Також до матеріалів справи надано копії первинних документів, які підтверджують пільговий стаж позивача, а саме:

- Наказ №324 від 10.09.1998 "Про передачу мікроавтобусів ГАЗ 32213 та водіїв";

- Наказ №394 від 09.12.1999, згідно якого позивач знаходиться в Бригаді №7 на посаді водія по перевезенню пасажирів;

- Наказ №236к від 11.09.1998 "Про переведення водіїв з 01.10.1998 року в автоколону №2";

- Довідка №45 від 30.06.2023 про заробітну плату за періоди роботи з 01.01.1995 року по 31.12.1999;

- Довідка №44 від 30.06.2023 про перейменування.

Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві складений Акт за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 15.04.2024 №2600-1005-1/2820, згідно якого за періоди роботи позивача з 12.10.1989 по 18.09.2003 первинні документи достовірні, надані в повному обсязі, перевірялись накази про прийом, переведення та звільнення, картка Т2, документи, підтверджуючі правильність видачі пільгової довідки.

Отже, вказані докази у свої сукупності підтверджують, що пільговий стаж позивача на посаді водія за період з 12.10.1989 по 18.09.2003 становить 13 років 11 місяців 7 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, безпідставними є вимоги відповідача щодо необхідності надання позивачем первинних документів для підтвердження спеціального трудового стажу, оскільки, як зазначалося вище, на підтвердження такого приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Вказане свідчить, що спірне рішення прийняте в порушення вимог закону та без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Відтак, встановивши та підтвердивши матеріалами справи протиправний характер оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області винесеного без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття зазначеного рішення, що має наслідком порушення прав та законних інтересів позивача в публічно-правових відносинах з боку суб`єкта владних повноважень, а також встановивши, що в даному випадку мають місце саме дії відповідача, суд приходить до висновку, що належним та допустимим засобом щодо поновлення порушеного права буде визнання протиправним та скасування рішення від 13.05.2024 за №53, щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІV.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити пенсію за віком відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з врахуванням періоду пільгового стажу з 12.10.1989 по 18.09.2003, починаючи з 06.05.2024, суд зазначає наступне.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, суд зазначає, що за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 06.05.2024 було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи суд прийшов до висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.05.2024 №53, з метою захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.10.1989 по 18.09.2003 та повторно розглянути його заяву від 06.05.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 06.05.2024 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Щодо зобов`язання відповідача виплатити призначену пенсію, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), визначено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про призначення пенсії позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якого відповідно до вказаних вимог Порядку після прийняття рішення про призначення пенсії позивачу виникне обов`язок здійснювати її виплату.

Таким чином, ця вимога до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заявлена безпідставно та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.05.2024 №53 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.10.1989 по 18.09.2003 та повторно розглянути його заяву від 06.05.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 06.05.2024 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

05.02.25