Справа № 260/6103/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Маєцька Н.Д.

28 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/6103/24 пров. № А/857/31331/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.

представника апелянта: Гавриляк Р.А.

представника позивача: Баблюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі № 260/6103/24 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2024р. позивач, Приватне акціонерне товариство Закарпаттяобленерго (далі - ПрАТ «Закарпаттяобленерго») звернувся з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 10.06.2024р. № 101.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.10.2024р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.10.2024р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта, Гавриляк Р.А. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній зазначених та просив таку задовольнити повністю.

Представник позивача, Баблюк О.Б. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість ПрАТ «Закарпаттяобленерго».

08.05.2024р. контролюючий орган за результатами перевірки склав акт № 347/33-00-04-01-01/00131529 «Про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року».

Із змісту вказаного акту видно, що контролюючий орган встановив, що ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в законодавчо встановлені терміни подав до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2022 року та задекларовано до сплати ПДВ в сумі 20 022 504 гривні. Граничний термін сплати суми податкового зобов`язання з ПДВ по декларації за грудень 2022 року 30.01.2023р.. Станом на 31.12.2022р. переплата в ІКП по податку на додану вартість становила 69 505,70 грн. 24.01.2023р. підприємством сплачено 27218 грн. Станом на 30.01.2023р. недоїмка 19925780,3 грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2022р..

Відповідно до інформації в СЕА ПДВ та платіжного документа органу Казначейства від 31.01.2023р. № 463097222 списання коштів відбулося 31.01.2023р. в 9 год 16 хв.

Тобто, у платника станом на 30.01.2023р. виникла заборгованість по сплаті ПДВ по декларації за грудень 2022 року. ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 31.01.2023р. сплачено ПДВ в сумі 19995286 грн. чим погашено заборгованість, але з протермінуванням на 1 день.

Отже, в результаті проведення камеральної перевірки податковий орган встановив порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року за що передбачена п.124.1 ст.124 ПК України.

27.05.2024р. ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подав заперечення на Акт перевірки від 08.05.2024р. № 347/33-00-04-01-01/00131529, в яких зазначив, товариство виконав податкове зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року у строк визначений чинним законодавством, а саме 30.01.2024р., що підтверджується копією виписки по рахунку за 30.01.2023р.

Крім того, зазначив, що контролюючий орган у листі від 28.03.2024р. встановив факт зарахування коштів на рахунок в системі адміністрування ПДВ, а саме 30.01.2023р. в 19 год. 16 хв. в сумі 20022504 грн., що свідчить про належне виконання платником податків свого зобов`язання щодо самостійної сплати суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року.

07.06.2024р. Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом №2219/6/33-00-04-01-01, повідомив, що комісією Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду спірних питань, заперечень та пояснень до актів перевірок прийнято наступні рішення: встановлені перевіркою порушення, що відображені в акті перевірки від 08.05.2024р. № 347/33-00-04-01-01/00131529 є правомірними, а заперечення ПрАТ «Закарпаттяобленерго» по даних порушеннях є необґрунтованими та не спростовують висновки акту перевірки та винести податкове повідомлення-рішення до платника в терміни, визначені чинним законодавством.

10.06.2024р. Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків виніс податкове повідомлення-рішення № 101, яким за затримку на 1 календарний день сплати/зарахування банком/органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів зобов`язав позивача сплатити штраф у розмірі 5 % - 996289,02 грн.

24.06.2024р. ПрАТ «Закарпаттяобленерго» не погодившись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржив таке в адміністративному порядку та подав скаргу № 154-25/5282 до Державної податкової служби України.

23.08.2024р. Державна податкова служба України Рішенням № 2585/6/99-00-06-03-01-06 залишила без змін вказане податкове повідомлення-рішення від 10.06.2024р. № 101, а скаргу без задоволення.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України видно, що контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

п.75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.1. п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути, у тому числі своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

п.п 76.1., 76.2., 76.3. ст.76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст.86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган провів камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість ПрАТ «Закарпаттяобленерго», за результатами якої складено Акт від 08 травня 2024 року № 347/33-00-04-01-01/00131529 .

Проведеною перевіркою встановлено порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року.

В пп. 14.1.39 та 14.1.156 п. 14.1 ст.14 ПК України видно, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 36.1, п.п.36.2 та п.п.36.5 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

п.38.1 та 38.3 ст.38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

п.57. 1 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В п.109.1, 109.2 ст.109 ПК України, видно, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

ст.124 ПК України передбачена відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків.

Згідно п.124.1. ст.124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

п.129.6 ст. 129 ПК України встановлено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні послуги", з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей такий банк/орган, небанківський надавач платіжних послуг, емітент електронних грошей сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафи у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, визначає Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346), який також встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

п.п. 1.15, 1.24, 1.30 ч.1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу; переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

В п.8.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" видно, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за платіжними дорученнями. Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, встановлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Наведені законодавчі приписи дають підстави для висновку про те, що конституційний обов`язок платника зі сплати податку/збору слід вважати виконаним з дати подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджету грошових коштів з рахунку платника в банку за наявності в нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків/зборів до бюджету.

Тобто, за наявності в платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов`язок зі сплати відповідної суми податкового (грошового) зобов`язання слід визнати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Стосовно доводів апелянта щодо граничного строку сплати податку на додану вартість та вини ПрАТ «Закарпаттяобленерго» суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Із змісту апеляційної скарги видно, що податковий орган покликається на те, що платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства в частині своєчасної сплати грошового зобов`язання з ПДВ та не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, що призвело до податкового правопорушення, таке порушення вважається умисним.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п.112.2 ст.112 ПК України, встановлено, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

З метою підтвердження своє позиції апелянт покликається на лист Державної казначейської служби України листом від 22.03.2024р. № 11-06-06/6183, в якому зазначено наступне: «Згідно Регламентом роботи Казначейства у системі електронних платежів Національного банку України (далі Регламент казначейства) та внутрішній платіжній системі Казначейства а АС «Є-Казна Доходи» (код ГО НБУ 899998) на автоматизованому робочому місці Казначейства АРМ «ЕЦП СІ» №3 здійснюється перевірка надісланих реєстрів платників податків, не сплачених до бюджету (далі картотека).

Згідно додатку 3 до Протоколу № 2 погашення картотеки відбувається автоматично на АРМ «ЕЦП СІ» №3 при наявності доступного залишку коштів на електронному рахунку платнику податків з 9 год. 00 хв. по19 год. 00 хв.

Так, як станом на 19 год. 00 хв. 30.01.2023р. залишок коштів на рахунку ПрАТ «Закарпаттяобленерго» () № НОМЕР_1 становив 0,00 грн, тому, відповідно, списання коштів до бюджету 30.01.2023р. не відбулося.

30.01.2023р. в 19 год. 06 хв. від платника ПрАТ «Закарпаттяобленерго» надійшли кошти на рахунок № НОМЕР_1 , перерахування яких до бюджету здійснено 31.01.2023р. в операційний час, визначений Регламентом Казначейства.

Повідомлення про зарахування коштів на рахунок ПрАТ «Закарпаттяобленерго» відправлено ДПСУ 30.01.2023р. в 19 год. 08 хв., про перерахування до бюджету 31.01.2023р. в 09 год. 14 хв».

п.31.1 ст.31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

В п.38.1 ст.38 ПК України видно, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно абз.1 п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПКУ для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених ПКУ.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем (абз.4 п.57.1 ст.57 ПК України).

Отже, враховуючи вищенаведені норми ПК України можна встановити, що законодавець чітко розмежовує поняття календарний і операційний день.

п.50 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021р. № 1591-IX визначено, що операційний день - це день, протягом якого надавач платіжних послуг платника або надавач платіжних послуг отримувача, залучений до виконання платіжної операції, здійснює свою діяльність, необхідну для виконання платіжних операцій.

В той же час, Європейська конвенція про обчислення строків (ETS-N 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у ст.3 вказує, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

Також, нормами ч.1 ст.255 ЦК України встановлено, що якщо строк встановлено для

вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Колегія суддів наголошує, що оскільки граничний термін сплати суми податкового зобов`язання задекларованої ПрАТ «Закарпаттяобленерго» за декларацією з податку на додану вартість за грудень 2022 року визначається календарним днем (абз.1 п.57.1 ст.57 ПК України). Тому, строк оплати за такою декларацією спливає 24:00 год 30.01.2023р.

ч.6 ст.41 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що ініціювання платіжної операції є завершеним з моменту прийняття платіжної інструкції.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено що ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подав до обслуговуючого банку платіжне доручення № 725 від 30 січня 2023 року на суму 20 022 504,00 грн, яке прийнято банком до виконання 30.01.2023р., що підтверджується проставленим на платіжному документі штампом з відміткою банку «проведено банком 30.01.2023р.».

Здійснення вищевказаного перерахунку коштів у сумі 20 022 504,00 грн. на сплату узгоджених сум податкового зобов`язання 30 січня 2023 року підтверджується випискою по рахунку UA5609369 за 30.01.2023р.»

п.4 Порядку електронного адміністрування ПДВ рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - «електронний рахунок») передбачено, що це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який перераховуються кошти відповідно до п.200-1.4 ст.200-1 ПК України, зокрема, кошти у сумі необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Як видно з пп.1 п.22 Порядку електронного адміністрування ПДВ у разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань платник податку у строки, встановлені ПКУ для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з рахунка у банку або небанківському надавачу платіжних послуг.

Враховуючи викладене, відповідальність ПрАТ «Закарпаттяобленерго» як платника (ініціатора платіжної операції) завершилося в момент прийняття платіжної інструкції до виконання надавачем платіжних послуг платника, а саме - АТ «Ощадбанк» .

В той же час, надавачем платіжних послуг платника (АТ «Ощадбанк») перераховано грошові кошти у розмірі 20022504,00 грн. на електронний рахунок СЕА ПДВ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в 19 год. 06 хв. 30.01.2023р. Тобто, останнього дня граничного терміну сплати податку на додану вартість .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018р. № 803/1054/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Так, зокрема, у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №809/3851/15 та від 10 грудня 2021 року у справі №810/5852/15 Верховний Суд зазначав, що виконання платником податкового обов`язку з перерахування до бюджету суми податкового зобов`язання, а отже його сплата, пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Одночасно, колегія суддів наголошує, що з листа Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 28 березня 2024 року № 1213/6/33-00-04-01-01 видно, що проведеним аналізом АІС «Податковий блок» та СЕА ПДВ «Архів електронної звітності» по ПрАТ «Закарпаттяобленерго» встановлено зарахування коштів на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ 30.01.2023р. в 19 год 06 хв в сумі 20 022 504 грн., Проте, з платіжного документа від 31.01.2023р. № 463097222 видно, що списання коштів відбулося 31.01.2023р. в 9 год 16 хв, у зв`язку з чим у платника станом на 30 січня 2023 року виникла заборгованість по сплаті ПДВ за грудень 2022 року, яка погашена 31.03.2023р. з протермінуванням на 1 день.

Тобто, вказаним листом встановлено та підтверджено самостійно контролюючим органом факт зарахування коштів на рахунок в системі адміністрування ПДВ, саме 30.01.2023р. в сумі 20 022 504,00 грн.

Таким чином, вказані дії платника підтверджують намір останнього здійснити сплату грошового зобов`язання протягом встановленого п.57.1 ст.57 ПК України строку.

Вищевказане, свідчить про належне виконання платником податків свого зобов`язання щодо самостійної сплати суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року.

Крім того, будь-яких доказів щодо недобросовісності позивача у спірних правовідносинах апелянт суду не надав.

При цьому, в п.56.21 ст.56 ПК України видно, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За таких обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки, суб`єкт владних повноважень в особі Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі № 260/6103/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 04.02.2025р.