Справа № 320/23256/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року справа № 320/23256/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з позовом до Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ», в якому позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 126 561,68 грн. та пеню в розмірі 7 492,50 грн., а разом 134 054,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» у 2022 році не виконано норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю, та зокрема, не забезпечено працевлаштування 1 особи, якій встановлена інвалідність. Тому, враховуючи приписи статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», позивач визначив відповідачу суму адміністративно-господарської санкції у розмірі 126 561,68 грн. та пеню в розмірі 7 492,50 грн.

Оскільки суми адміністративно-господарської санкції та пені відповідач самостійно не сплатив, позивач звернувся до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк усунення недоліків позову, протягом якого позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн. за подання даного адміністративного позову (оригінал платіжного документу).

26.09.2023 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 08.08.2023 до суду надано платіжний документ - платіжну інструкцію від 20.09.2023 № 355 про сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн. за подання даного адміністративного позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

28.11.2023 Київським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідачем не надано суду додатків 1 уточнюючих Податкових розрахунків за 1,2,3,4 квартали 2022 року, де обліковуються оновлені персоніфіковані дані з урахуванням помилок, допущених у звітних Податкових розрахунках.

Крім того позивач зазначив, що відповідач з січня 2022 року у звітних Податкових розрахунках облікував ОСОБА_1 як працівника зі статусом особи з інвалідністю, тоді як останній має статус особи з інвалідністю з 01.07.2022.

Також позивач зазначив, що відповідач не надав доказ, що свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць у вигляді наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» про створення відповідного одного робочого місця.

02.12.2023 Київським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ», у якому останнє заперечує проти задоволення позову та зазначає, що у 2022 році ним не було допущено невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки підприємством у 2022 році працевлаштовано 1 особу, продовжували працювати 13 осіб.

Відповідач зазначає, що ним було здійснено перевірку вірності поданої звітності за 2022 рік, в результаті чого було виявлено, що особу з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 у звітних податкових розрахунках сум доходу за всі чотири квартали 2022 року не внесено під типом 102 «працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність».

Також відповідач зазначає, що листом від 19.06.2023 № 191/06 Приватне акціонерне товариство «МОНОМАХ» повідомило Фонд, що на підприємстві у лютому 2022 року працевлаштована особа з інвалідністю та повідомлено про виявлену помилку та її виправлення.

07.01.2024 Київським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач зазначив, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 2011 року, а 2 групу інвалідності отримав 06.06.2019.

Також відповідач зазначив, що оскільки в Додатках 1 (копії яких додано до відзиву) інформація була вірна, подача уточнюючих Додатків 1 суперечить Порядку № 111/26556 від 30.01.2015.

Крім того, відповідач вказав, що обов`язок подавати звіт 3-ПН виникає лише за наявності потреби в працевлаштуванні осіб з інвалідністю, а чинне законодавство про зайнятість населення та інші нормативно-правові акти не передбачають фінансових санкцій для роботодавців чи адміністративної відповідальності для посадових осіб за неподання звітності 3-ПН.

25.01.2024 Київським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання відповідача про приєднання витребуваних судом доказів.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання сторін щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.

Враховуючи зазначене вище, з огляду на предмет і підстави позову, склад учасників справи та обсяг поданих матеріалів, судом здійснено розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «МОНОМАХ» (ідентифікаційний код 19421419), зареєстроване як юридична особа 17.11.2000, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності відповідача є 10.83 Виробництво чаю та кави.

Позивач вважає, що відповідачем не виконано вимоги статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» в частині дотримання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю, та зокрема, не забезпечено працевлаштування 1 особи, якій встановлена інвалідність.

Це стало підставою для нарахування відповідачу адміністративно-господарських санкцій у розмірі 134 054,18 грн., з яких 126 561,68 грн. - сума адміністративно-господарської санкції, 7 492,50 грн.- пеня, розрахована станом на 30.06.2023.

З огляду на те, що відповідач самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції та пеню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи нормативно-правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 875).

Згідно частини 3 статті 18 Закону № 875, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено частинами 1-3 статті 19 Закону № 875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого ч. першою цієї ст. , і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

У відповідності до статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї ч. не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Поряд з цим, з матеріалів справи судом встановлено, що на підприємстві відповідача працевлаштовано 14 осіб з інвалідністю, які продовжували працювати у Приватному акціонерному товаристві «МОНОМАХ» у 2022 році, а саме:

- ОСОБА_3 , згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (перша група інвалідності з 01.05.2010 довічно);

- ОСОБА_1 (згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (друга група інвалідності з 06.06.2019 до 06.06.2020, з 01.07.2022 довічно);

- ОСОБА_4 (згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (третя група інвалідності з 01.01.2011 довічно);

- ОСОБА_5 (згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (третя група інвалідності з 09.10.2019 довічно);

- ОСОБА_6 , згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (друга група інвалідності з 01.01.2011 безстроково);

- ОСОБА_7 , згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (друга група інвалідності з 01.08.2005 довічно);

- ОСОБА_8 , згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.01.2011 № 01-К «Про зарахування працівників» (друга група інвалідності з 18.06.2014 довічно);

- ОСОБА_9 , згідно наказу (розпорядження) Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 13.01.2014 № 03-К Про прийняття на роботу» (третя група інвалідності з 01.12.2018 довічно);

- ОСОБА_10 , згідно наказу (розпорядження) Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 01.04.2014 № 36-К Про прийняття на роботу» (третя група інвалідності з 01.12.2010 довічно);

- ОСОБА_11 , згідно наказу (розпорядження) Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 29.11.2016 № 210-К «Про прийняття на роботу» (друга група інвалідності з 01.02.2009 довічно);

- ОСОБА_12 , згідно наказу (розпорядження) Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 09.03.2017 № 40-К «Про прийняття на роботу» (третя група інвалідності з 06.10.2018 довічно); наказом Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 04.08.2022 № 349-к «Про припинення трудового договору» припинено трудові відносини із ОСОБА_12 у зв`язку зі смертю останньої;

- ОСОБА_13 , згідно наказу (розпорядження) Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 28.03.2017 № 48-К «Про прийняття на роботу» (третя група інвалідності, дата огляду 26.09.2018 безстроково);

- ОСОБА_14 , згідно наказу (розпорядження) Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 12.06,2017 № 128-К «Про прийняття на роботу» (третя група інвалідності з 17.07.2012 довічно);

- ОСОБА_2 , згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 31.01.2022 № 26-к «Про прийняття нароботу» (перша група інвалідності з 01.07.2017 довічно);

Таким чином, загальна кількість осіб з інвалідністю, які протягом 2022 року продовжували перебувати в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «МОНОМАХ» становила 14 осіб.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що ним було здійснено перевірку вірності поданої звітності за 2022 рік, в результаті чого було виявлено, що особу з інвалідністю 1 групи ОСОБА_2 у звітних податкових розрахунках сум доходу за всі чотири квартали 2022 року не внесено під типом 102 «працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність».

З метою виправлення вищезазначе6ного, відповідачем направлено уточнюючі Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за всі чотири квартали 2022 року із вірним зазначенням середньооблікової чисельності штатних працівників, яким встановлена група інвалідності.

З огляду на зазначені обставини, що встановлені під час розгляду справи та підтверджені належними доказами, суд приходить до висновку, що у 2022 році відповідач виконав встановлений для нього норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Щодо не подання звітності за формою № 3-ПН у 2022 році суд зазначає наступне.

Згідно пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-V Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI (далі - Закон № 5067) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання не пізніше ніж за два місяці до вивільнення (не пізніше ніж за 30 календарних днів до вивільнення у разі звільнення державних службовців відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»). Інформація щодо вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України подається не пізніш як за 10 календарних днів до вивільнення.

На виконання вищевказаної норми Закону № 5067-VI, наказом Міністерства економіки України №827-22 від 12.04.2022 року затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - Порядок №827-22).

Пунктами 1.4 - 1.5 Порядку №827-22 встановлено, що Форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).

Форма №3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу пунктів 1.4 - 1.5 Порядку № 316 вбачається, що звітність за формою №3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто, лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. Разом з тим, періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію.

Суд відхиляє доводи позивача, що відповідач не надав доказ, що свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць у вигляді наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» про створення відповідного 1 робочого місця, оскільки згідно наказу Приватного акціонерного товариства «МОНОМАХ» від 10.01.2022 № 01/а «Про забезпечення належних умов праці осіб з інвалідністю», вирішено забезпечити на підприємстві створення та наявність необхідної кількості робочих місць для осіб з інвалідністю відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд враховує правову позицію, викладену у пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden №36985/97), де Суд визначив, що "… адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, то судові витрати у цій справі покладаються на позивача.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.