Справа № 380/15548/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Буженко Юрій Сергійович, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди у зв`язку із участю у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди у зв`язку із участю у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року;

- визнати бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненаправлення позивача на військово-лікарську комісію протиправною;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 направити позивача на військово-лікарську комісію;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у період з 21.09.2023 по 06.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, тому має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Позивач стверджує, що така винагорода у розмірі 100 000 грн йому була нарахована за вересень 2023 року та листопад 2023 року, натомість за жовтень 2023 року винагорода нарахована у розмірі 30 000 грн, а виплаченої винагороди за вересень листопад 2023 року становив по 30 000 грн за кожен місяць перебування в зоні бойових дій.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо ненаправлення позивача на військово-лікарську комісію мотивовані такими обставинами. Позивач 18.01.2024 надіслав засобами поштового зв`язку рапорт про направлення на військово-лікарську комісію у зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я з усіма долученими копіями медичних документів. Проте, отримавши відповідний рапорт, в/ч НОМЕР_1 не ухвалила жодних управлінських рішень щодо поданого рапорта. Крім того, представник позивача звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 зі скаргою щодо неправомірних дій в/ч НОМЕР_1 по ігноруванню рапорта ОСОБА_1 та до в/ч НОМЕР_1 із адвокатським запитом з метою отримання результатів розгляду поданого рапорта. У відповідь на подані скарги в/ч НОМЕР_1 направила лист від 06.03.2024 № 1575, в якому рекомендувала позивачеві повернутись в район виконання завдань в/ч НОМЕР_1 та подати рапорт у встановленому законом порядку.

Вважає поведінку відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди у зв`язку із участю у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року та поведінку відповідача щодо ненаправлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію - протиправною, а тому звернувся з даною позовною заявою до суду для захисту порушених прав.

Відповідач позову не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. В/ч НОМЕР_2 здійснювала нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн відповідно до періодів здійснення (виконання) завдань, відповідно до яких передбачений відповідний розмір додаткової винагороди згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, а саме за вересень 2023 року (період 30 днів) та за листопад 2023 року (період 27 днів). На підтвердження нарахування та виплати в повному обсязі додаткової винагороди позивачу, відповідач надав детальний розрахунок нарахованої та виплаченої додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 від 29.08.2024 № 1587фс.В інші дні (період) позивач не виконував завдання, відповідно до яких передбачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода. Додатково повідомив, що на виконання Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 61566950 від 24.04.2023, з грошового забезпечення позивача здійснюються відповідні відрахування за погашення заборгованості по сплаті аліментів на загальну суму 158 020, 20 грн. Вважає, що у діях в/ч НОМЕР_1 відсутня протиправна бездіяльність, адже в/ч НОМЕР_1 здійснювалось нарахування та виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн пропорційно дням безпосередньої участі позивача в бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, коли він перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) та виконував бойові (спеціальні) завдання, як це передбачено відповідними нормативно-правовими актами, які регулюють порядок та умови таких виплат.

Щодо іншої позовної вимоги, відповідач зазначив, що на дату подання рапорту 18.01.2023позивач проходив військову службу на посаді водія 1 відділення протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 . Як видно із рапорту від 18.01.2023, цей рапорт був адресований «Начальнику медичної служби військової частини НОМЕР_1 ». Звертає увагу, що безпосередньо командир медичної роти в/ч НОМЕР_1 не наділений повноваженнями за займаною посадою, приймати самостійно такі рішення як направлення військовослужбовців на медичний огляд військово-лікарської комісії. У випадку виникнення у позивача необхідності пройти повторно медичний огляд військово-лікарською комісією, він зобов`язаний був звернутися із відповідним рапортом по команді до свого безпосереднього командира командира протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 . Зазначає, що позивачем не було долучено до матеріалів позовної заяви жодних належних медичних документів, на підставі яких можна дійти висновку, що його стан здоров`я «суттєво погіршився» і йому необхідно пройти військово-лікарську комісію.

Крім того, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2023 № 352, солдат ОСОБА_1 , водій 1 відділення протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 18.12.2023 вибув у щорічну основну відпустку терміном на 10 діб з 18.12.2023 по 29.12.2023, з розрахунку одна доба в один кінець. Після завершення терміну щорічної основної відпустки позивач у розташування в/ч НОМЕР_1 не прибув. Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.05.2024 № 537 «Про результати службового розслідування» вважається встановленим факт відсутності на військовій службі без поважних причин з 30.12.2023 солдата ОСОБА_1 , зарахованого у розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 . Відповідач листом від 06.03.2024 вих. № 1575 у відповідь на скаргу повідомив про безпідставну відсутність солдата ОСОБА_1 на військовій службі з 30.12.2023 та про залишення без розгляду поданого ним невстановленим чином рапорту. На думку відповідача, у в/ч НОМЕР_1 відсутні підстави для видання направлення для проходження позивачем медичного огляду військово-лікарської комісії. Просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій щодо аргументів, наведених у відзиві, заперечив та зазначив, що постановою КМУ від 28.06.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» передбачено декілька видів додаткової винагороди, що передбачаються пунктами 1-1 та 1-2. Виходячи з тлумачення цих норм, позивач робить висновок, що для військовослужбовців передбачаються різні види додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, що зазначені у різних пунктах: за участь у бойових діях, за перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим пораненням, за перебування у полоні та загибель. Вважає, що жодних доказів про те, що вказана у розрахунку додаткова винагорода підпадає під критерій участі у бойових діях, відповідач не надав, як і доказів, які б підтверджували, що позивач виконував саме ті дії, які необхідні для виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 24.07.2024 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою суду від 01.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Позивач 05.08.2024 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 59773) та заяву про долучення доказів (вх. № 59758)

Відповідач 11.09.2024 (вх. № 68058) подав відзив на позовну заяву.

Позивач 18.09.2024 (вх. № 69601) подав відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з довідкою, виданою в/ч НОМЕР_4 від 26.02.2024 № 1630/707, солдат 107 мб 63 омбр ОСОБА_1 в період з 21.09.2023 по 06.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (в районі населених пунктів Лиман). Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).

ОСОБА_1 скерував засобами поштового зв`язку 29.03.2024 рапорт про виплату недонарахованої та недовиплаченої йому грошової винагороди у розмірі 70 000 грн за кожен місяць пропорційно часу участі у діях та заходах згідно з Постановою КМУ № 168. До рапорта було додано: копію довідки № 1630/707 від 26.02.2024; копію адвокатського свідоцтва; адвокатський ордер.

Вказане підтверджується квитанцією до поштового відправлення із номером для відстеження 574. Поштове відправлення вручено за довіреністю 04.04.2024 згідно з трекінгом із сайту АТ «Укрпошта».

Військова частина НОМЕР_1 листом від 21.04.2024 вих. № 1575 у відповідь на адвокатський запит вих. № 01.04/02/с від 01.04.2024 (вх. № 12375 від 16.04.2024), повідомила, що солдат ОСОБА_1 , який на даний час вважається безпідставно відсутнім на військової службі, дійсно виконував бойові (спеціальні) завдання на території Лиманської територіальної громади Донецької області. За вересень 2023 року та листопад 2023 року додаткова винагорода вже була нарахована у розмірі 100 000 гривень, за жовтень нараховано 30 000 грн, оскільки відсутні будь-які підтверджуючі документи виконання завдань, за виконання яких нараховується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень.

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 за вересень 2023 року» від 05.10.2023 № 89, наказано виплатити особовому складу в/ч НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, які перебували безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) та виконували бойові (спеціальні) завдання в розмірі 100 000 грн 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за вересень 2023 року, а саме за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 солдату ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 за жовтень 2023 року» від 05.11.2023 № 243, наказано виплатити військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , які виконують бойові (спеціальні) завдання із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн 00 коп. з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань за жовтень 2023 року, а саме за період 01.10.2023 по 31.10.2023 солдату ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 за грудень 2023 року» від 24.12.2023 № 497, наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. з розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) військовослужбовцям, які перебували у відрядженні та надали довідки з військових частин, де виконували бойові завдання, а саме за період з 04.11.2023 по 30.11.2023 солдату ОСОБА_1 .

Відповідно до детального розрахунку нарахованої та виплаченої додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 від 29.08.2024 № 1587фс, копій виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 за періоди 01.09.2023-30.09.2023, 01.10.2023-31.10.2023, 01.11.2023-30.11.2023, 01.12.2023-31.12.2023, позивачу нараховане та виплачене грошове забезпечення та додаткова винагорода в повному обсязі за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року.

Позивач скерував засобами поштового зв`язку 18.01.2024 рапорт про направлення його на ВЛК, адресований начальнику медичної роти в/ч НОМЕР_1 . До рапорта було додано: копію протоколу обстеження магнітно-резонансної томографії від 09.01.2024; копію протоколу езофагогастроедуоденоскопії № 1508; копію результатів рентгеноскопії ОГК та ШКТ № 1232 від 22.12.2023; копію картки обстеження та медичного огляду на 2 арк.; копію протоколу рентгенологічного дослідження № 2408 від 02.08.2023 на 2 арк.; копію заключення невролога від 27.12.2023; копію заключення хірурга від 27.12.2023; копію заключення хірурга від 2023 року; копію результатів відеогастродуоденоскопії; копію довідки ВЛК № 4080/1 від 03.08.2023; копію адвокатського свідоцтва; адвокатський ордер.

Вказане підтверджується квитанцією до поштового відправлення та описом вкладення до листа із номером для відстеження 774. Поштове відправлення вручено за довіреністю 23.01.2024 згідно з трекінгом із сайту АТ «Укрпошта».

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії, виданої в/ч НОМЕР_9 від 03.08.2023 № 4080/1, солдат ОСОБА_1 03 серпня 2023 року пройшов медичний огляд ВЛК та на підставі статей 64в, 51в, 52г, 53в графи ІІ Розкладу хвороб «придатний до військової служби».

Згідно із витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2023 № 352, солдат ОСОБА_1 , водій 1 відділення протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 18.12.2023 вибув у щорічну основну відпустку терміном на 10 діб з 18.12.2023 по 29.12.2023, з розрахунку одна доба в один кінець.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 63 від 29.02.2024, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 30.12.2023 і з цього числа виключений зі всіх видів забезпечення.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.05.2024 № 537 «Про результати службового розслідування» вважається встановленим факт відсутності на військовій службі без поважних причин з 30.12.2023 солдата ОСОБА_1 , зарахованого у розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 листом від 06.03.2024 вих. № 1575 повідомила представника позивача адвоката Юрія Буженка, про те, що оскільки солдат ОСОБА_1 вважається таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 30.12.2023, то його рапорт (вх. № 3521 від 30.01.2024) про направлення на лікування не може бути розглянутий.

Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року відповідно до Постанови КМУ № 168 та бездіяльність відповідача щодо ненаправлення позивача на військово-лікарську комісію є предметом оскарження у цій справі з підстав протиправності.

При вирішенні спору, суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Щодо позовних вимог в частині оскарження бездіяльності відповідача, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті позивачу передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2232-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до пункту 1 Указу № 64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України, та який триває по день розгляду даної справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно з пунктом 12 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1.

Підстави виплати вказаного щомісячного додаткового виду грошового забезпечення визначені окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення), яке згідно з п. 13 реалізується з 01.06.2022 без застосування телеграм Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно з пунктом 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Ураховуючи вказані норми, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.

Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Порядок № 260 було доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», згідно з наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023 (далі - Порядок № 260) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Згідно з пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Таким чином, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, що дає право на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, повинна бути підтверджена сукупністю таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій та рапорт (донесення) командира про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Позивач, обґрунтовуючи наявність у нього права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, посилається на довідку в/ч НОМЕР_4 № 1630/707 від 26.02.2024 про те, що в період з 21.09.2023 по 06.12.2023 солдат 107 мб 63 омбр ОСОБА_1 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (в районі населених пунктів Лиман).

Суд звертає увагу, що довідка в/ч НОМЕР_4 № 1630/707 від 26.02.2024 видана для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Водночас у розумінні п.4 розділу XXXIV Порядку № 260 така довідка не є документом на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, за виконання яких передбачена виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Пунктом 6 розділу XXXIV Порядку № 260, передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

За змістом пункту 9 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Солдат ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2023 року по 30 листопада 2023 року був включений до таких наказів на виплату додаткової винагороди: наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 за вересень 2023 року» від 05.10.2023 № 89, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 за жовтень 2023 року» від 05.11.2023 № 243, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 за грудень 2023 року» від 24.12.2023 № 497.

Витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 за дані періоди щодо виплати додаткової винагороди позивачу наявні в матеріалах справи.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що в/ч НОМЕР_1 здійснювала нарахування та виплату позивачу:

- додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, як такому, що перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) та виконував бойові (спеціальні) завдання - в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за вересень 2023 року, а саме за період з 01.09.2023 по 30.09.2023;

- додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень за період виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій - у розмірі 30 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань за жовтень 2023 року, а саме за період 01.10.2023 по 31.10.2023;

- додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) як військовослужбовцю, який перебував у відрядженні до інших військових частин, де виконував бойові завдання за листопад 2023 року, а саме за період з 04.11.2023 по 30.11.2023.

Відповідно до детального розрахунку нарахованої та виплаченої додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 від 29.08.2024 № 1587фс, копій виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 за періоди 01.09.2023-30.09.2023, 01.10.2023-31.10.2023, 01.11.2023-30.11.2023, 01.12.2023-31.12.2023, позивачу нараховане та виплачене грошове забезпечення та додаткова винагорода в повному обсязі за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року.

Доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконання бойових (спеціальних) завдань, за період з вересня 2023 року по листопад 2023 року, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Стосовно позовних вимог в частині оскарження бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо ненаправлення позивача на військово-лікарську комісію, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією (далі - ВЛК) з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю…, а також з метою визначення: потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.

Що стосується медичного огляду військовослужбовців, то пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Згідно із статтею 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124, (далі Інструкція з діловодства у ЗСУ), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у ЗСУ, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Системний аналіз зазначених вище норм чинного законодавства свідчить, що наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на проходження ВЛК за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби. Командир військової частини зобов`язаний протягом 30 календарних днів із моменту реєстрації рапорта (заяви) військовослужбовця у військовій частині розглянути його та надати відповідь по суті порушених питань чи прийняти відповідне рішення.

Тобто, рапорт як офіційна форма звернення військовослужбовця до вищої посадової особи передбачає його опрацювання та надання відповіді по суті порушених в ньому питань.

Суд зазначає, що не ставить під сумнів право командира діяти на власний розсуд, одноосібно приймаючи відповідні рішення з цього приводу.

Позивач 18.01.2024 скерував засобами поштового зв`язку рапорт про направлення його на ВЛК, що підтверджується квитанцією до поштового відправлення та описом вкладення до листа із номером для відстеження 774.

Водночас, як встановив суд, згідно з Довідкою військово-лікарської комісії, виданою в/ч НОМЕР_9 03.08.2023 № 4080/1, солдат ОСОБА_1 03 серпня 2023 року пройшов медичний огляд ВЛК та на підставі статей 64в, 51в, 52г, 53в графи ІІ Розкладу хвороб визнаний «придатним до військової служби».

Сторонами не надано, а судом не здобуто доказів оскарження цієї постанови ВЛК у ЦВЛК або у судовому порядку на підставі пункту 2.4.10. Положення № 402.

Відповідно до пункту 22.12. Положення № 402, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

Отже, постанова ВЛК станом на 18.01.2024 (дата надіслання засобами поштового зв`язку рапорта ОСОБА_1 про направлення на ВЛК) була чинною.

Згідно з пунктом 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд встановив, що рапорт ОСОБА_1 про направлення на ВЛК був адресований начальнику медичної роти в/ч НОМЕР_1 .

Із наведеного суд висновує, що командир медичної роти в/ч НОМЕР_1 не є безпосереднім начальником позивача та не наділений повноваженнями за займаною посадою приймати рішення про направлення військовослужбовця на медичний огляд військо-лікарською комісією, що свідчить про не дотримання позивачем процедури подання рапорту про скерування його на ВЛК. Доказів протилежного позивачем не надано та судом не здобуто.

Судом з наказів командира в/ч НОМЕР_1 № 63 (по стройовій частині) від 29.02.2024 та № 537 (з основної діяльності) від 13.05.2024 встановлено, що на дату направлення 18.01.2024 засобами поштового зв`язку рапорту про направлення на ВЛК, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 30.12.2023 і факт відсутності військовослужбовця на військовій службі без поважних причин з 30.12.2023 вважається встановленим.

Також суд встановив, що в/ч НОМЕР_1 листом від 06.03.2024 вих. № 1575 повідомила представника ОСОБА_1 - адвоката Юрія Буженка, про те, що безпідставна відсутність солдата ОСОБА_1 на військовій службі з 30.12.2023, унеможливлює розгляд його рапорта про направлення на лікування.

Зважаючи на викладене, суд висновує, що відповідач надав відповідь на рапорт позивача.

За таких обставин суд не вправі зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти дії чи приймати певні рішення, якщо перед останнім попередньо не було у встановленому порядку ініційовано питання врегулювання правовідносин за відповідними правилами і процедурами, які визначені законом.

Судом не встановлено факту протиправної бездіяльності відповідача щодо нерозгляду рапорта та щодо невидачі направлення на проходження позивачем медичного огляду військово-лікарською комісією за його рапортом.

Щодо інших доводів позивача, суд виходить із пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994).

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаний обов`язок щодо доказування правомірності своєї поведінки виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, суд дійшов висновку, що така відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України та законодавству, яке регулює спірні правовідносини, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю повністю.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ID-паспорт № НОМЕР_10 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома