Справа № 160/2568/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 лютого 2025 р.Справа № 160/2568/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу поліції №3 Чечелівського ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Навродського Андрія Володимировича, Т.в.о. начальника ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Забігайла Дмитра Володимировича, ГУНП в Дніпропетровській області, прокуратура: Західна окружна прокуратура м.Дніпра Керівник окружної прокуратури Мамон Олексій Євгенович, Дніпропетровска обласна прокуратура про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.01.2025 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати бездіяльність протиправною слідчого Відділу поліції №3 Чечелівського ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, як суб`єкта владних повноважень, який проводив перевірку її заяви від 09.11.2024 р., зареєстровану до ЖЄО №22076 противоправною, що полягає у не постановленні постанови відповідно до ст.110 КПК України;

- визнати бездіяльність протиправною заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Відділу поліції №3 Чечелівського ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Навродського А.В., як суб`єкта владних повноважень протиправною, що полягає не у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП «Дрібне хуліганство»;

- зобов`язати уповноважену особу Відділу поліції №3 Чечелівського ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП щодо групи осіб так звана голова ОСББ «Каверіна 1» ОСОБА_2 (кв.159, 4-й під`їзд), так звана бухгалтер ОСББ «Каверіна 1» ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_1 , 5-й під`їзд)., ОСОБА_4 (кв.невідома 6-й під`їзд), Алла (кв.невідома, 6-й під`їзд), які вчинили адміністративне правопорушення відносно неї та направити матеріали адміністративної справи на розгляд до суду.

Відповідно до п.п.3 та 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В силу частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 частини 2 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Суд вважає, що дана справа є справою, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, виходячи з наступного.

Статтею 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Зокрема, суд зазначає, що згідно із вимогами частини першої статті 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 3 КПК України визначено, що слідчий службова особа органу безпеки, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень, а керівник органу досудового розслідування начальник Головного слідчого управління органу безпеки та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

За змістом статті 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи органів безпеки.

Стаття 39 КПК України визначає відповідній дискреційні повноваження керівника органу досудового розслідування.

Пунктами 10 та 19 частини першої статті 3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність; сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності, зокрема, слідчих, керівників органу досудового розслідування, прокурорів щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, з вищевикладеного можна дійти висновку, що спірні відносини, які виникають між особою та прокуратурою, слідчими, органом дізнання під час здійснення ними процесуальної діяльності в межах кримінальних проваджень, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку здійснення їхньої діяльності в межах кримінальних провадженнях регламентовані КПК України.

Суд, також вважає за необхідне звернути увагу на те, що в пункті 4.2 рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 року вказано, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Однак таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської.

За приписами частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно із статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 303 КПК України визначені відповідні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні, які можуть бути оскаржені та оскарження до суду дій, бездіяльності органів поліції та прокуратури в межах кримінального провадження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, і не може бути предметом оскарження у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищезазначене, оскільки позивач у позовній заяві оскаржує бездіяльність слідчого Відділу поліції №3 Чечелівського ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, який проводив перевірку її заяви від 09.11.2024 р. зареєстровану до ЖЄО №22076 у не постановленні постанови відповідно до ст.110 КПК України; та бездіяльність заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Відділу поліції №3 Чечелівсього ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Навродського А.В., щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП «Дрібне хуліганство», суд доходить висновку та зазначає, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачами є відносинами, які регламентовані КПК України та повинні вирішуватися у порядку кримінального судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у вказаній справі.

Згідно із ч.5 ст.70 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (ч.6 ст.170 КАС України).

Виходячи із характеру спірних правовідносин, даний спір належить розглядати в порядку за правилами кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст.170, 241-243, 248, 294, 297 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу поліції №3 Чечелівського ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Навродського Андрія Володимировича, Т.в.о. начальника ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Забігайла Дмитра Володимировича, ГУНП в Дніпропетровській області, прокуратура: Західна окружна прокуратура м.Дніпра Керівник окружної прокуратури Мамон Олексій Євгенович, Дніпропетровска обласна прокуратура про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити заявнику, що розгляд цієї справи підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 КАС України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма