Справа № 260/8130/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 рокум. Ужгород№ 260/8130/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), в якій просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди його роботи у Радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 р. по 28.08.1991 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з врахуванням періодів його роботи у Радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 р. по 28.08.1991 р. починаючи з часу припинення виплати пенсії; розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25.11.2024 року листом за № 0700-0210-8/70594 повідомлено ОСОБА_1 про те, що при здійсненні перевірки первинного призначення електронної пенсійної справи було виявлено, що до стажу роботи враховано період роботи у радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 року по 28.08.1991 року, котрий потребує уточнення, оскільки запис про роботу внесений з порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», а саме відсутнє ПІБ відповідальної особи, що вносила запис. Тобто, враховуючи вищезазначені обставини, виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена.

У листі зазначено про те, що період роботи у радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 року по 28.08.1991 року потребує уточнення, що взагалі є незрозумілим та неможливим, оскільки листом за № 01-11/81 від 09.04.2021 року архівний відділ Тячівської РДА повідомляв Пенсійнний фонд про те, що видавати довідки про підтвердження стажу роботи та нарахування заробітної плати громадянам, які працювали в колгоспі «Іскра» не має можливості через те, що документи на зберігання до архіву не поступали.

Крім того, згідно з відомостями з реєстру страхувальників, 08.08.2019 року радгосп «Іскра» ліквідований та припинив свою діяльність. Вказує, що Пенсійному фонду достеменно відомо про те, що не має можливості перевірити будь-яку документацію радгоспу «Іскра» оскільки такий ліквідовано, а документи до архіву не передані, місцезнаходження їх не відоме, а тому вважає, що відповідач свідомо надумує будь-які незаконні підстави для невиплати призначеної та заробленої пенсії працівникам.

Звертає увагу суду на те, що такі доводи Пенсійного фонду взагалі є безпідставними, так як при первинному призначенні жодних сумнівів трудова книжка НОМЕР_1 не викликала, оскільки основним для призначення пенсії є саме факт виконання роботи, про що неодноразово зазначено у рішеннях Верховного суду.

Вважає, що належним та допустимим доказом трудовою книжкою НОМЕР_1 від 15.12.1984 року підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення періодів роботи з 15.11.1984 року по 28.08.1991 року у радгоспі «Іскра» до страхового стажу.

З огляду на викладене та враховуючи, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року було витребувано від відповідача додаткові докази.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що внесені записи про роботу позивача у вказаний період не засвідчені належним чином (відсутнє ПІБ відповідальної особи, що вносила запис.), що свідчить про грубе недотримання вказаних вище вимог законодавства щодо порядку заповнення трудової книжки та викликає обгрунтовані сумніви у достовірності внесених записів щодо стажу роботи позивача в спірному періоді.

Враховуючи вищевикладене виплата пенсії позивача була припинена. Про що було повідомлено позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 25.11.2024 № 0700-0210-8/70594. В листі було зазаначено, що для отримання більш детальної інформації позивач можете звернутися до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) за адресою: м. Тячів. вул. Робітнича, буд. 18 або зателефонувавши за номером «гарячої лінії» 03134-3-20-92.

Головне управління не погоджується з твердженнями позивача, що немає можливості підтвердження стажу роботи позивача у радгоспі «Іскра» з 15.11.1984року по 28.08.1991 року.

Вказує, що законодавцем передбачено настання такого випадку, як у позивача, та встановлено алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Отже, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідно до рішення №61 від 03.11.2024 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно вказаного рішення загальний страховий стаж позивача складає 37 років 2 місяці та 10 днів.

У подальшому спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснено перевірку первинного призначення електронної пенсійної справи згідно заяви позивача № 318 від 24.10.2024 року.

В результаті перевірки було виявлено, що при розрахунку пенсії позивача до стажу роботи враховано період роботи у радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 р. по 28.08.1991 p., котрий потребує уточнення, оскільки запис в трудовій книжці НОМЕР_1 про роботу внесений з порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», а саме відсутнє ПІБ відповідальної особи, що вносила запис.

Розпорядженням по ЕПС 61 від 13.11.2024 року пенсію гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 припинено кодом « 9» до з`ясування з 27.07.2024 року

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області № 0700-0210-8/70594 від 25 листопада 2024 року позивачку повідомлено про припинення виплати пенсії, у зв`язку із тим, що до стажу роботи враховано період роботи у радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 року по 28.08.1991 року, котрий потребує уточнення, оскільки запис про роботу внесений з порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», а саме відсутнє ПІБ відповідальної особи, що вносила запис.

Вважаючи дії відповідача щодо припинення виплати пенсії протиправними та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 частиною 1 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж обчислювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), відповідно до частини 1 статті 56 якого, до стажу роботи зараховується робота, що виконувалась на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Із записів у трудовій книжці позивача, встановлено, що позивач у період з 15.11.1984 по 28.08.1991 працював у радгоспі «Іскра». Вказані записи внесені акуратно без виправлень, скріплені печаткою та підписом відповідальної особи.

Суд зауважує, що підставою для перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, такий недолік запису у трудовій книжці як відсутність прізвища відповідальної особи, яка вносила запис не може свідчити про недостовірність записів у ній.

Відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці (постанова Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а).

Суд вказує, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСШІ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трго проти Хорватії").

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відтак, суд приходить до висновку про протиправність не зарахування до страхового стажу роботи позивача періодів роботи з 15.11.1984 по 28.08.1991 та необхідності такого зарахування.

Отже, суд, на підставі наведених вище норм права, вважає, що вказаний період роботи позивача необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.

Крім того, суд зазначає, що, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 49 Закону № 1058-IV,виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не доведено факту недостовірності даних документів на підставі яких призначено пенсію позивачу, відтак, на думку суду, відповідач без законних підстав припинив виплату пенсії позивачу.

Таким чином, розпорядження по ЕПС 61 від 13.11.2024 про припинення виплати пенсії за віком є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії є похідною від першої, а тому її необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, судовий збір у розмірі 1211,20 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 88000, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження по ЕПС 61 від 13.11.2024 прийняте Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди його роботи у Радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 р. по 28.08.1991 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з врахуванням періодів його роботи у Радгоспі «Іскра» з 15.11.1984 р. по 28.08.1991 р. починаючи з дати припинення виплати пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяЮ.Ю.Дору