Справа № 280/7446/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/7446/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року (суддя Кисель Р.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не розгляду рапорту позивача від 09.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 04.04.2024); зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 розглянути рапорт позивача від 09.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 04.04.2024).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.04.2024 про звільнення з військової служби та прийняти відповідне рішення з даного питання, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції за результатом розгляду справи дійшов висновку, що відповідачем порушено процедуру та порядок розгляду рапорту ОСОБА_1 , а тому відповідний рапорт має бути розглянутий. Водночас, суд вказав, що під час розгляду рапорту не може бути застосована редакція Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» станом на 04.04.2024, яка втратила чинність.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги. Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, зазначає, що висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду в окремих справах. Також зазначає, що обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача не є ефективним та не сприймає відновленню такого права. Відповідач, в свою чергу, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, відмовити в його задоволенні повністю. Апеляційна скарга відповідача ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

ОСОБА_1 09.04.2024 подав на ім`я командира 2 патрульної роти 3 патрульного батальйону ВЧ НОМЕР_1 рапорт, в якому просив звільнити з військової служби на підставі абзацу 7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи).

Натомість, ОСОБА_1 не отримав рішення за результатом розгляду рапорту, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 260 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, зі змінами та доповненнями, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, передбачено, що під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Відповідно до п. 233 Положення № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пунктом 14.10 розділу XIV якої в редакції, чинній на час подання позивачем рапорту, було передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що військовослужбовець може бути звільнений з військової служби на підставі поданого рапорту, за наявності підтверджених правових підстав, на підставі наказу посадової особи, яка має право на звільнення такої особи з військової служби.

В разі відсутності на то достатніх правових підстав, наказ про звільнення не видається, а військова служба особи, яка звернулася з відповідним рапорт, продовжується.

При цьому названі правові акти не передбачають обов`язок письмового повідомлення військовослужбовця про причини відмови у звільненні з військової служби.

Посилання суду першої інстанції на приписи Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, є помилковими, адже відповідно до п. 6 Інструкції, усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Розгляд звернень, що потребують надання інформації, яка міститься в архівних документах, що знаходяться на зберіганні в Галузевому державному архіві Міністерства оборони України, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи».

Відтак, названий акт не поширюється на правовідносини, пов`язані з розглядом рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби.

Відтак, є помилковим висновок суду першої інстанції, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.04.2024 про звільнення з військової служби.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом позову в даній справі була протиправна бездіяльність ВЧ щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 та зобов`язання розглянути відповідний рапорт, не зважаючи на те, що факт подання позивачем до матеріалів справи окремих документів (а.с. 32) підтверджує, що ОСОБА_1 був обізнаний з підставами, за яких відповідач не знайшов достатніми підстави для звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної бездіяльності щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.04.2024 про звільнення з військової служби, не може бути задоволена й похідна вимога щодо зобов`язання відповідача розглянути цей рапорт.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року в адміністративній справі № 280/7446/24 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 04 лютого 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 04 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров