Справа № 520/8922/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 р. № 520/8922/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення по виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у видачі частини акта службового розслідування, що не містить інформацію з обмеженим доступом стосовно безвісти зниклого чоловіка ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення по виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 на рахунок банку АТ «Ощадбанк»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати частину акта службового розслідування, що не містить інформацію з обмеженим доступом, стосовно безвісти зниклого чоловіка ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулась до відповідача з заявою про призначення виплати грошового забезпечення безвісти зниклого чоловіка та з заявою, в якій просила надати копію акта службового розслідування стосовно ОСОБА_2 . Відповідач відповідного рішення про призначення виплати грошового забезпечення у встановлений законом строк не прийняв. Також, відповідач, за наслідком розгляду заяви про отримання копії акта службового розслідування, відмовив, оскільки запитувана інформація, на думку суб`єкта владних повноважень, є інформацією з обмеженим доступом. Також, у відповіді ВЧ НОМЕР_1 вказала, що ознайомлюватись з актом службового розслідування можуть виключно особи, яких він стосується, що унеможливлює надання запитуваного документа позивачеві. Позивач вважає вказану відмову та бездіяльність протиправними.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Ольгою Біловою від 14.06.2024 було прийнято справу до розгляду.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади та згідно розпорядження керівника апарату суду №03-05/57 від 07.08.2024, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Ухвалою суду прийнято адміністративну справу №520/8922/24 до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Ольги Горшкової, подальший розгляд якої ухвалено здійснювати у спрощеному провадженні без виклику осіб.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що прав позивача не порушував та просить відмовити в задоволенні позову з тих мотивів, що запитувана інформація не може бути надана, оскільки відноситься до інформації з обмеженим доступом. Також зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 було здійснено 26.04.2024 виплату грошового забезпечення позивачеві.

Сторони скористались своїм процесуальним правом та надали до суду відповідь на відзив та заперечення на відповідь, в яких додатково аргументували свої правові позиції.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більш

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_2 відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 21.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний 23.01.2023 на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , перебував на посаді старшого навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, військове звання солдат.

06.12.2023 ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_2 , отримала сповіщенням сім`ї №85, з якого стало відомо, що ОСОБА_2 зник безвісти під час ведення бойових дій поблизу АДРЕСА_1 .

З метою отримання виплати грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 , позивачем 12.12.2023 подано заяву до командира В/ч НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач у позовній заяві, в телефонній розмові з представником відповідача, ОСОБА_1 повідомили, що виплати будуть здійснені після завершення службового розслідування стосовно зникнення ОСОБА_2

18.01.2024 позивач подала до відповідача заяву для отримання акту службового розслідування стосовно зникнення ОСОБА_2 .

Як вказує позивач у позовній заяві, через відсутність відповіді ВЧ НОМЕР_1 за заявою від 18.01.2024, остання 29.01.2024 через гарячу лінію Міністерства оборони України по номеру « 1512», звернулась до МОУ. Звернення було зареєстровано за №ХА16777494 від 29.01.2024.

23.02.2024 позивач отримала від ВЧ НОМЕР_1 лист № 2472 від 13.02.2024, про відмову у наданні висновку службового розслідування стосовно зникнення ОСОБА_2 , яка обґрунтована тим, що акт службового розслідування є внутрішнім документом та може містити службову інформацію, яка відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути надана запитувачеві. Крім того, зазначено, що відповідно до п.3 розділу 6 Наказу МОУ №608 від 21.11.2017, примірники акту службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції та до відповідних струкртурних підрозділів органів військового управління, а тому акт службового розслідування є внутрівідомчим документом та використовується лише для забезпечення діяльності ЗСУ.

Також, 25.03.2024 позивач отримала засобами поштового зв`язку від відповідача лист-відповідь №4051 від 15.03.2024, за наслідком звернення останньої на гарячу лінію Міністерства оборони України, в якому відмовлено в отриманні акту службового розслідування з тих самих підстав, як і в листі №2472 від 13.02.2024.

В ході розгляду справи, з відзиву на позовну заяву судом встановлено, що 26.04.2024 ВЧ НОМЕР_1 здійснено на картковий рахунок позивача виплату в сумі 568477,40 грн, що підтверджується наданою відповідачем відомостю зарахувань заробітної плати.

Також, на вимогу ухвали суду, відповідачем надано до суду витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №88 від 24.03.2024, відповідно до якого: "наказано солдата ОСОБА_2 , , колишнього старшого навідника 2 механізованого відділення - бойової машини 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , під час виконання обов`язків військової служби, бойового завдання, брав участь у відсічі збройній агресії проти України та місце перебування якого не відомо з « 27» листопада 2023 року, вважати таким, що з 27.11.2023 зник безвісті за особливих обставин. Поновити грошове забезпечення відповідно до вимог розділу XXX «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом МОУ від « 07» червня 2018 року №260. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від « 25» грудня 2023 року №4052; наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від « 07» грудня 2023 року №132-РС.".

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо відмови у наданні акту службового розслідування та порушення строків ВЧ НОМЕР_1 прийняття відповідного рішення про вилату грошового забезпечення безвісти зниклого чоловіка, які встановлені чинним законодавством, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною відмови Військової частини НОМЕР_1 у видачі частини акта службового розслідування, що не містить інформацію з обмеженим доступом стосовно безвісти зниклого чоловіка ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати частину акта службового розслідування, що не містить інформацію з обмеженим доступом, стосовно безвісти зниклого чоловіка ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 указаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами ч.ч. 1,2,4 і 8 ст.6 Закону № 2939-VI встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст.19 указаного Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з ч. 1 і 4 ст.20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 1 ст. 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Як зазначено судом вище, відмовляючи в наданні запитуваної інформації позивачеві, відповідач вказав на те, що запитуваний акт службового розслідування, відноситься до внутрівідомчої інформації та може містити відомості щодо умовних найменування військових підрозділів» їх місць дислокації, особистих даних особового складу підрозділів ЗС України, тощо. Відповідно до окремих положень розділу 5 Наказу Міністра оборони України № 720 від 27.12.2016 року "Про затвердження Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію", у разі наявності таких відомостей у акті службового розслідування,така інформація повинна бути віднесена до службової, а документу, що її містить, необхідно надати гриф "для службового користування".

Поряд із тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Поряд із тим, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що запитуваний позивачем акт службового розслідування відносно зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 є внутрівідомчою службовою кореспонденцією, як вид службової інформації, що така включена до переліку відомостей, які становлять службову інформацію та факту того, що інформації у запитуваному акті присвоєно гриф "для службового користування". Окрім того, відповідач лише вказав на можливість наявності у вказаному акті відомостей щодо умовних найменування військових підрозділів, їх місць дислокації, особистих даних особового складу підрозділів ЗС України, тощо.

При цьому слід зазначити, що належність запитуваної інформації до службової на підставі статті 9 Закону № 2939-VІ не є єдиною підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається за умови застосування її розпорядником у сукупності вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ.

Відповідно до п. 11.8.9 Інструкції з діловодства у ЗСУ, затвердженої Наказом Генерального штабу ЗСУ від 07.04.2017 № 124, у разі надходження до військової частини (установи) запиту на інформацію, що міститься у документі, якому присвоєно гриф "Для службового користування", здійснюється перегляд такого документа з урахуванням вимог пункту 11.9 цієї Інструкції з метою перевірки відповідності запитуваної інформації сукупності вимогам, передбаченим частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", щодо обмеження доступу до інформації на момент надходження запиту. Авторові запиту надається інформація в тій частині, доступ до якої відповідно до зазначеного Закону не обмежено.

За наявності в запитуваному документі інформації з обмеженим доступом для надсилання запитувачеві виготовляється його копія, в якій слова, речення чи зображення, що містять інформацію з обмеженим доступом, ретушуються у спосіб, який виключає подальше відтворення ретушованого. З такої копії документа виготовляється інша копія, яка надсилається запитувачеві. Копія запитуваного документа, що ретушувалася, зберігається разом з документами з відповідного запиту та може використовуватися повторно в разі надходження до установи іншого запиту на інформацію, що міститься у такому документі.

Аналогічні положення містить п. 85 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої Постановою КМУ від 19 жовтня 2016 р. № 736.

Відтак, надаючи оцінку запиту позивача, відповідач, як розпорядник інформації з обмеженим доступом, мав провести трискладовий тест на наявність сукупності підстав для обмеження доступу до запитуваної позивачем інформації, визначених в п.п. 1-3 ч. 2 ст. 6 Закону та надати оцінку, чи є підстави та в якому обсязі для обмеження доступу до інформації, зазначеної у Положенні, відповідно до вимог ст. 6 Закону № 2939-VІ.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вказаного аналізу проведено не було, а фактично було надано формальну відмову, без обґрунтування наявності підстав для обмеження в доступі, чим порушено вимоги Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про інформацію», а також вимоги Інструкції з діловодства у ЗСУ, затвердженої Наказом Генерального штабу ЗСУ від 07.04.2017 № 124.

Суд також не приймає посилання відповідача на п.3 розділу 6 Наказу МОУ №608 від 21.11.2017, відповідно до якого, примірники акту службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції та до відповідних струкртурних підрозділів органів військового управління, а тому акт службового розслідування є внутрівідомчим документом та використовується лише для забезпечення діяльності ЗСУ, як на підставу ненадання акту службового розслідування, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).

Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України.

Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб.

Таким чином, позивач як близький родич особи, зниклої безвісти, має беззаперечне право на отримання інформації стосовно обставин зникнення її чоловіка - ОСОБА_2 з урахуванням положень ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме за винятком інформації з обмеженим доступом, яка відповідно до Інструкції №124, надається, шляхом виготовлення копії запитуваного документа, в якій слова, речення чи зображення, що містять інформацію з обмеженим доступом, ретушуються у спосіб, який виключає подальше відтворення ретушованого, що було проігноровано відповідачем.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача в наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме акту службового розслідування стосовно безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Відтак, для належного захисту прав позивача слід зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 копію акту службового розслідування стосовно безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , але за винятком інформації з обмеженим доступом.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення по виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення по виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 на рахунок банку АТ «Ощадбанк», суд зазначає наступне.

Згідно з ч.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі по тексту Порядок №884) визначено механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до п.4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Так, позивач 12.12.2023 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила здійснити виплату грошового забезпечення чоловіка ОСОБА_2 , який під час захисту Батьківщини зник безвісти 27.11.2023.

Згідно з п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Отже, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

При цьому, у рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення мають бути зазначені підстави, вичерпний перелік яких визначено п.5 Порядку №884.

Так, під час розгляду справи, відповідачем 26.04.2024 здійснено на картковий рахунок позивача виплату в сумі 568477,40 грн, що підтверджується наданою відповідачем відомостю зарахувань заробітної плати.

Також, як вже було встановлено судом, на вимогу ухвали суду, відповідачем надано до суду витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №88 від 24.03.2024, яким поновлено грошове забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_2 .

Поряд із тим, суд зауважує, що заява про призначення виплати була подана позивачем 12.12.2023, а відповідний наказ прийнято 24.03.2024, тобто з порушеням строку, встановленого Порядком №884, що свідчить про вчинення протиправної бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо неприйняття вчасно відповідного рішення протягом трьох місяців.

Суд зазначає, що дії - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо неприйняття, у встановлений п`ятнадцятиденний строк, рішення про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 , чим порушено право позивача як близького родича особи, зниклої безвісти.

Одночасно, суд не вбачає підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення по виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 на рахунок банку АТ «Ощадбанк», оскільки права позивача в цій частині було поновлено відповідачем під час розгляду справи, шляхом прийняття відповідного наказу та здійснення виплати грошового забезпечення на особовий рахунок.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат підлягає відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 в наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме акту службового розслідування стосовно безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 копію акту службового розслідування стосовно безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , за винятком інформації з обмеженим доступом.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття, у встановлений законом строк, рішення про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в сумі 1937,92 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень 92 копійки).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА