Справа № 300/65/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2025 р. справа № 300/65/25
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Сумській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 16.12.2024 року на пільгових умовах за Списком №2, на підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до стажу роботи періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 02.03.1988 року, та у вкладиші трудової книжки НОМЕР_2 від 15.04.2016 року.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача щодо відмови при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності необхідного стажу по Списку №2.
Таку відмову Управління ОСОБА_1 вважає протиправною, оскільки подання заяви про відсутність громадянства держави-окупанта стосується осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення російської федерації щодо надання відомостей про те, чи особа перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії чи ні. Зазначив, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, постійне місце реєстрації останнього на території Івано-Франківської області, а саме в селі Манява, Івано-Франківського району з 1997 року, що підтверджується паспортом громадянина України. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Суд ухвалою від 08.01.2025 відкрив провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.26-27).
Через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему від Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області надійшло клопотання про долучення доказів із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 22.01.2025", реєстрацію якого, разом із долученими документами, проведено судом 22.01.2025 за вх.№1656/25 (а.с.29-72). Коментоване клопотання суд ідентифікує, як відзив на позовну заяву, оскільки таке містить покликання на фактичні обставини справи та нормативно-правове обґрунтування правомірності прийняття відповідачем спірного рішення разом із спростуванням доводів ОСОБА_1 , викладених у адміністративному позові.
ГУ ПФУ в Сумській області не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на таке.
Як зазначив орган пенсійного забезпечення, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі "Перше травня" згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 з 08.04. по 12.02.1989 (некоректний запис) та з 04.02. по 28.121990, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум, фактичну кількість відпрацьованих вихододнів та про реорганізацію.
Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , з 03.03.1988 по 22.03.1989, з 08.02.1991(запис про звільнення відсутній)та до пільгового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно довідки №11/01/3526 від 05.04.2017, з 08.02.1991 по 05.04.2017 (по дату видачі довідки), оскільки відповідно до статті 241 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності до 01.01.1992 року за межами України у республіках колишнього СРСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. Особиста заява ОСОБА_1 про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відсутня.
До страхового стажу враховано період військової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_5 , з 05.05.1985 по 19.05.1987, та період з 12.04.2006 по 17.05.2009 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
На виконання вимог повідомлення про відсутність можливості роздрукувати документи великого обсягу, ОСОБА_1 супровідним листом від 23.01.2025 скерував на адресу суду копії документів, які долучалась останнім до позовної заяви через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, реєстрацію яких здійснено в суді 27.01.2024 за вх.№2084/25 (а.с.73-108).
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 16.12.2024 про призначення пенсії (зворотній бік а.с.34, а.с.35).
До означеної заяви позивачем долучено копії: архівної довідки від 07.12.2021 за №01/112/КИ014825 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.03.1988 (а.с.36-41, 51-58), вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_2 віл 15.03.2016 (а.с.42-43), паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 від 08.10.1996 (а.с.45-47), відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи від 29.11.2021 (а.с.48-58), військового квитка серії НОМЕР_7 від 05.05.1985 (а.с.58-63, 64-69), картки платника податків (а.с.70), довідки уточнюючої особливий характер роботи чи умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії і підтверджуючої постійну зайнятість на пільговій роботі від 05.04.2017 за №11/01/3526 (а.с.70-71).
Обставина отримання відповідачем окреслених вище документів не заперечується Управлінням, ба більше, копії вказаних документів долучено останнім до відзиву на позовну заяву.
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача 05 років 01 місяць 21 день, пільговий стаж не визначено. До страхового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 та до пільгового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно довідки №11/01/3526 від 05.04.2017, оскільки відсутня особиста заява ОСОБА_1 про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, відповідно до статті 241 Закону №1058-IV (зворотній бік а.с.71, а.с.72).
Згідно розрахунку стажу (Форма РС-право), складеного відповідачем при розгляді питання про призначення пенсії, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період проходження військової служби з 05.05.1985 по 19.05.1987 та період роботи з 12.04.2006 по 17.05.2009 (зворотній бік а.с.47).
Згідно записів, вчинених у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 02.03.1988 та вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_8 від 15.04.2016 (а.с.36-43) ОСОБА_1 :
- з 05.05.1985 по 19.05.1987 проходив військову службу в радянській армії;
- з 03.09.1988 прийнятий водієм крану автомобільного третього класу в Білозерне управління технологічного транспорту;
- з 22.03.1989 звільнений за власним бажанням;
- з 08.04. по 12.02.1989 та з 04.02. по 28.12.1990 працював по договору в колгоспі "Перше травня";
- з 08.02.1991 прийнятий слюсарем-ремонтником 3 розряду в цех по добуванню нафти і газу вахтовим методом у Виробниче об`єднання "Ноябрськнефтегаз";
- з 02.09.1991 присвоєно 4 розряд слюсаря-ремонтника в цьому ж цеху і переведено слюсарем-ремонтником 4 розряду;
- з 02.09.1996 присвоєно кваліфікацію слюсаря-ремонтника 5 розряду;
- з 16.11.1996 переведений слюсарем-ремонтником нафтобудівного обладнання 5 розряду вахтовим методом;
- з 24.12.1993 Виробниче об`єднання "Ноябрськнефтегаз" реорганізовано у відкрите акціонерне товариство "Ноябрськнефтегаз";
- з 04.07.1996 відкрите акціонерне товариство "Ноябрськнефтегаз" перейменовано на відкрите акціонерне товариство "Ноябрськнефтегаз" відкритого акціонерного товариства "Сибирская нефтеная компания";
- з 16.06.1998 укладено трудовий договір (контракт) строком на 01 рік;
- з 16.06.1999 переукладено трудовий договір (контракт);
- з 28.04.1999 НГДУ "Муравленковскнефть" перейменовано в Територіальний проєкт по видобутку нафти "Муравленковскнефть";
- з 08.07.1999 присвоєно п`ятий розряд машиніста насосної станції по закачуванню робочого агента в пласт;
- проведена централізація функцій кадрових служб структурних підрозділів в Управлінні по роботі персоналом ОАО "Ноябрськнефтегаз";
- з 16.06.1999 ОАО "Ноябрськнефтегаз" перейменовано в ОАО "Сибнефть-Ноябрськнефтегаз";
- з 01.09.1999 по 31.12.1999 переукладено трудовий договір (контракт);
- з 01.01.2000 по 31.12.2000 переукладено трудовий договір (контракт);
- з 01.07.2003 здійснено переміщення в центральну інженерно-технологічну службу цех добування нафти і газу №2 ремонт і обслуговування нафтобудівного обладнання слюсарем-ремонтником 5 розряду по вахтовому методу роботи;
- з 01.04.2004 цех добування нафти і газу №2 перейменовано в цех по добуванню нафти і газу №11;
- з 01.09.2004 переведений в цех підтримки пластового тиску слюсарем-ремонтником 5 розряду по вахтовому методу роботи;
- з 20.02.2008 ОАО "Сибнефть-Ноябрськнефтегаз" перейменовано з 20.02.2008 в ОАО "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз";
- з 01.06.2009 переведений в Філіал "Муравленковскнефть" цех підтримки пластового тиску слюсарем-ремонтником 5 розряду, по вахтовому методу роботи;
- з 15.01.2010 переведений в цех поточного обслуговування і ремонту трубопроводів №2 слюсарем-ремонтником 5 розряду, по вахтовому методу роботи;
- з 16.03.2012 переведений в цех поточного обслуговування і ремонту трубопроводів слюсарем-ремонтником 5 розряду по вахтовому методу роботи;
- з 21.01.2013 Філіал "Муравленковскнефть" ОАО "Газпромнефть-ННГ" перейменовано з 21.01.2013 в Філіал "Газпромнефть-Муравленко" ОАО "Газпромнефть-ННГ";
- з 01.04.2016 переведений в цех поточного обслуговування і ремонту трубопроводів №2 слюсарем-ремонтником 5 розряду по вахтовому методу роботи;
- з 28.06.2016 ОАО "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз" перейменовано в АО "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз";
- з 01.08.2019 святкуючи багаторічну роботу в групі компаній "Газпромнефть" високий професіоналізм і досягнення в області підвищення ефективності діяльності компанії і у зв`язку з професійним святом днем працівників нафтової і газової промисловості нагороджений почесною грамотою АО "Газпромнефть";
- Філіал "Газпромнефть-Муравленко" ОАО "Газпромнефть-ННГ" перейменовано щ 01.02.2017 в Філіал Газпромнефть-Муравленко" АО "Газпромнефть-Ноябрськнефтегаз";
- з 01.01.2018 переведений в цех поточного обслуговування і ремонту трубопроводів №2 бригаду експлуатації поточного ремонту трубопроводів №3 слюсарем-ремонтником 5 розряду вахтовим методом роботи;
- з 16.07.2018 переведений в АО "Газпромнефть-ННГ" цех поточного обслуговування і ремонту трубопроводів №4 слюсарем-ремонтником 5 розряду вахтовим методом роботи;
- з 16.12.2021 подано заяву письмову ОСОБА_1 про надання йому роботодавцем відомостей про трудову діяльність відповідно до статті 66.1 Трудового кодексу російської федерації (частина 2 статті 2 федерального закону).
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58).
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).
Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_3 від 02.03.1988 та вкладка до трудової книжки серії НОМЕР_8 від 15.04.2016, котрі надані останнім відповідачу при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.36-43).
Згідно оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Сумській області не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періодів роботи в російській федерації згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 та до пільгового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно довідки №11/01/3526 від 05.04.2017, оскільки відповідно до статті 241 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності до 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього СРСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійсненням іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. Особиста заява заявника про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації відсутня (зворотній бік а.с.71, а.с.72).
Водночас, у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Сумській області вказує на наступні мотиви неврахування до страхового і пільгового стажу періодів роботи позивача, зокрема:
- до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі "Перше травня" згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , з 08.04. по 12.02.1989 (некоректний запис) та з 04.02. по 28.12.1990, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум, фактичну кількість відпрацьованих вихододнів та про реорганізацію;
- відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , з 03.03.1988 по 22.03.1989, з 08.02.1991 (запис про звільнення відсутній).
- до пільгового стажу не зараховані періоди роботи в російській федерації, згідно довідки № 11/01/3526 від 05.04.2017, з 08.02.1991 по 05.04.2017 (по дату видачі довідки), оскільки відповідно до статті 241 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності до 01.01.1992 року за межами України у республіках колишнього СРСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Аналогічні положення закріплено в статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII.
Таким чином, в силу пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення 55 років для чоловіків і при стажі роботи не менше 30 років (з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років) у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За змістом оскаржуваного рішення, вік заявника на дату звернення 57 років 07 місяців і 26 днів, відповідно до наданих документів страховий стаж особи 05 років 01 місяць 21 день, а пільговий стаж не визначений (а.с.76-77).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" від 25 квітня 2024 року
за №3674-IX (надалі по тексту також - Закон 3674-IX) Закон 1058-IV доповнено статтею 241 періоди трудової діяльності за межами України, які зараховуються до страхового стажу і статтею 261 умови включення періодів роботи особи в інших державах до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком.
Згідно з частиною 1 статті 241 Закону 1058-IV періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 241 Закону 1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 261 Закону 1058-IV, у разі відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого частинами першою третьою статті 26 цього Закону, для визначення права на призначення пенсії за віком включаються періоди роботи особи в іншій державі (за наявності) у календарному обчисленні, за умови зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) згідно із законодавством відповідної держави. Порядок підтвердження та зарахування таких періодів роботи до страхового стажу (стажу роботи) встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 51 розділу XV Прикінцевих положень Закону 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" від 25.04.2024 за №3674-ІХ набрав чинності 23.06.2024.
Питання пенсійного забезпечення регулюються, а також регулювалися на момент набуття позивачем страхового стажу двосторонніми угодами в цій галузі, а також Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (надалі по тексту також - Угода), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання.
Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.
За змістом цих норм стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Згідно зі статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Згідно з частини 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 за №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 за №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Так, Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі по тексту також - Угода від 15 квітня 1994 року).
Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Також зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суд має перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню відповідно до законодавства країни, де особа його набула.
Також, частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:
- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві;
- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Таким чином, виникнення правовідносин, зокрема здобуття спірного загального страхового/спеціального трудового стажу позивачем, мало місце до виходу Держави Україна та Російської Федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, тому її положення підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Припинення дії Угоди з 19.06.2023 означає припинення визначених нею зобов`язань для сторін Угоди лише відносно правовідносин, які слідують за датою набуття денонсації, а не передують цій даті.
З урахуванням положень статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, правил припинення дії міжнародних договорів та чинності нормативно-правових актів у часі, виникнення обставин, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні під час обчислення страхового стажу позивача періоди роботи на території російської федерації.
Працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення в Україні. За наявності чинних у період роботи позивача положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді позбавлення її права на зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу.
В частині доводів про незарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 на території російської федерації згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 та довідки №11/01/3526 від 05.04.2017 з підстав відсутності заяви позивача про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось судом вище, Законом України від 25.04.2024 за №3674-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" (який набрав чинності з 23.06.2024) внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Відомості Верховної Ради України.
Так, доповнено Закон №1058-IV статтею 241 періоди трудової діяльності за межами України, які зараховуються до страхового стажу
За змістом частини 2 статті 241 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Разом з тим, станом на момент прийняття спірного рішення про відмову у призначенні пенсії та рішення у цій адміністративній справі, Кабінетом Міністрів України не визначено порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат.
Як зазначив відповідач, ОСОБА_1 не надавалась особиста заява про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Водночас, доказів повідомлення відповідачем ОСОБА_1 у визначений Порядком №22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації матеріали справи не містять.
У відповідності до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
В контексті досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.
В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у трудовій книжці позивача та уточнюючій довідці, що є порушенням вищезазначених норм.
За таких обставин пенсійний орган фактично переклав на ОСОБА_1 тягар доказування власного неперевіреного сумніву щодо достовірності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження відомостей про заробіток позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Слід зважати на те, що довідка №11/01/3526 від 05.04.2017 отримана позивачем до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також записи до трудової книжки заявника вчинено до настання таких подій.
У досліджуваному випадку відповідачу також слід зважати на те, що у період роботи позивача в російській федерації, існував правовий механізм за допомогою якого, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди від 13.03.1992 враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Згідно зазначеної Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права, позивач не врахував наступного.
В адміністративному позові ОСОБА_1 , серед іншого, просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 16.12.2024 року на пільгових умовах за Списком №2, на підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до стажу роботи періоди роботи зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.03.1988, та у вкладці до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.04.2016.
Стосовно зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періодів, зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.03.1988, та у вкладці до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.04.2016, то суд вказує, що така позовна вимога є передчасною, оскільки орган пенсійного забезпечення не надавав оцінку періодам трудової діяльності позивача та в цілому не взяв до уваги відомості зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.03.1988, вкладці до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.04.2016, з підстав ненадання заяви про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Водночас, у відзиві на позовну заяву Управління зазначило про додаткові мотиви відмови у призначенні пенсії та у не зарахуванні спірних періодів до страхового та пільгового стажу. Однак, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Формуючи висновки по справі, суд виходить із наступних мотивів, які не враховані позивачем ініціюючи перед судом вирішення спору.
Правовий спір це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права.
Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.
Попередження та вирішення правових спорів здійснюється шляхом використання передбачених законом можливостей (інструментів) захисту суб`єктивних прав, таких, як:
- загальні прийоми вирішення конфліктів (організація перемовин, залучення посередників тощо);
- звернення до відповідного державного, самоврядного чи громадського органу або уповноваженої особи за захистом чи відновленням свого суб`єктивного права.
Як правило, відмова відповідного органу чи уповноваженої особи у відновленні суб`єктивного права породжує реальні правові спори, вирішення яких за позовами зацікавлених осіб здійснюється судами.
Згідно приписів Закону №1058-IV та Порядку №22-1 розгляд питання і прийняття юридично значимого рішення зарахування періодів роботи до страхового/пільгового стажу здійснює саме орган пенсійного забезпечення, а не суд.
А відтак, зважаючи на наявність у відповідача виключних дискреційних повноважень про призначення пенсії, позивач спочатку повинен ініціювати відновлення свого права перед органом пенсійного забезпечення, а у випадку незгоди із таким рішенням ОСОБА_1 вправі його оскаржити до суду.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
У разі задоволення позову суд, застосовуючи припису пункту 10 частина 2 статті 245 КАС України, може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на встановлення у справі не виконання відповідачем при розгляді заяви позивача власних повноважень в належному і повному обсязі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде:
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру із застосуванням коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в розмірі 968,96 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №3493-6504-2971-4996 від 03.01.2025 (а.с.4).
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 484,48 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21108013) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) сплачений судовий збір в розмірі 484,48 гривень (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21108013), вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, 40009.

Суддя Чуприна О.В.