Справа № 460/15872/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 рокум. Рівне№460/15872/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його здійснити відновлення нарахування та виплату пенсії для позивача з 01.10.2024.

Позивач в обґрунтування позову зазначає про протиправність дій відповідача, які полягають в припиненні виплати пенсії, оскільки такі дії порушують право позивача на соціальний захист. Зазначає, що позивачу не надходили листи з приводу надання додаткових відомостей для продовження нарахування та виплати пенсії, оскільки всі необхідні відомості містяться в пенсійній справі та жодних змін передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV) у позивача не відбулося. Вважає, що такі дій відповідача порушують його право на пенсійне забезпечення та з огляду на вказане просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав свій відзив на позов, де в обґрунтування заперечень зазначає, що з 01.03.1999 на підставі поданої заяви від 03.03.1999 року позивачу призначено пенсію за віком за Законом №1058-IV. При проведенні звірки інформації Міністерства фінансів України в підсистемах Звернення і Призначення та виплати пенсії та у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують актуальні особисті дані особи, виникла необхідність прийняття рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу. До набрання чинності Податковим кодексом України (далі - Кодекс) порядок реєстрації фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та присвоєння їм ідентифікаційних номерів регулювався Законом України від 22.12.1994 №320/94-ВР Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (далі - Закон №320/94-ВР). На сьогодні чинним законодавством не передбачено ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та використання ідентифікаційних номерів. Фізичні особи - платники податків, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, зроблену до набуття чинності Податковим кодексом України, та які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повинні звернутися до ДПІ для взяття на обік в окремому реєстрі Державного реєстру та внесення до паспорта відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене на сьогодні відповідно до законодавства підтвердним документом, що дає особі право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта є внесена до паспорта громадянина України у формі книжечки відмітка Має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, або проставлене у відповідному полі паспорта громадянина України у формі картки слово Відмова. Враховуючи вищезазначене, для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутися особисто до будь-якого сервісного центру для поновлення даних. Враховуючи вищенаведене, на думку відповідача, позовні вимоги позивача щодо бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати пенсії, зобов`язання відновити виплату пенсії є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, де в обґрунтування заперечень щодо відзиву відповідача зазначає, що на момент набрання чинності названими відповідачем правовими актами, позивач вже мала відмітку в паспорті про її право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру. Звертає увагу, що нормами Податкового кодексу України та Положенням №822 не передбачено обов`язку платника податків повторного звернення із заявою для реєстрації у Державному реєстрі. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З огляду на вказане позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 25.12.2024 у паперовій формі шляхом направлення засобами поштового зв`язку, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 27.12.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2024 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 30.12.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 28.01.2025 свій відзив на позов.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив та 28.01.2025 подав свою відповідь на відзив, в якій виклав заперечення на доводи наведені у відзиві.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_1 , є громадянкою України, народилась в с. Ігнатпіль Овруцького району Житомирській області, що підтверджується даними з належного позивачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 31.07.1996.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримувала пенсію по інвалідності, що підтверджується даними з наявного в матеріалах справи пенсійного посвідчення №703 від 20.11.2003.

14.10.2024 позивач звернувся з заявою до відповідача, де просив повідомити про причини ненарахування та невиплати пенсії з 01.10.2024 та поновити виплату пенсії в попередньому розмірі довічно.

Відповідач розглянув заяву позивача та листом від 13.11.2024 №13045-12233/Б-02/8-1700/24 повідомив, що з метою перевірки особових рахунків, по яких виявлено невідповідність згідно з інформацією по опрацюванню рекомендацій Міністерства фінансів України за результатами здійснення верифікації, відповідачем було повідомлено про необхідність надання паспорта та документа, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків для проведення звірки. Для поновлення виплати рекомендується актуалізувати персональні дані.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо поновлення пенсійних виплат позивачу. За результатами розгляду такого запиту відповідач листом від 29.10.2024 №1700-0202-8/61430 повідомив, що до набрання чинності Податковим кодексом України порядок реєстрації фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та присвоєння їм ідентифікаційних номерів регулювався Законом №320/94-ВР. Відповідно до статті 5 Закону №320/94-ВР, інформація про осіб, які через свої релігійні чи інші переконання відмовились від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів не вносились. Єдиний державний облік таких осіб та їх доходів не провадився. 01.01.2011 Закон №320/94-ВР втратив чинність у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України. На сьогодні чинним законодавством не передбачено ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та використання ідентифікаційних номерів. Пунктом 63.6 статті 63 та пунктом 70.1 статті 70 Кодексу визначено, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові, серією та номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Фізичні особи - платники податків, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, зроблену до набуття чинності Кодексом, та які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повинні звернутися до ДПІ для взяття на обік в окремому реєстрі Державного реєстру та внесення до паспорта відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта відповідно до вимог чинного законодавства. Водночас, відповідно до частини 2 статті 16 Закону №1058-ІV, застрахована особа зобов`язана, зокрема, надавати на вимогу страхувальника, територіального органу Пенсійного фонду документи, що засвідчують відомості, які мають бути занесені або містяться в її персональній обліковій картці в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові, серією (за наявності) та номером діючого паспорта громадянина України у формі книжечки або номером діючого паспорта громадянина України у формі картки, що оформлений із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. До паспортів громадянина України з числа зазначених осіб вноситься відмітка, що свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. З огляду на викладене на сьогодні відповідно до законодавства підтвердним документом, що дає особі право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта є внесена до паспорта громадянина України у формі книжечки відмітка Має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, або проставлене у відповідному полі паспорта громадянина України у формі картки слово Відмова. Враховуючи вищезазначене, для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутися особисто до будь-якого сервісного центру для поновлення даних.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є зобов`язання відповідача здійснити відновлення нарахування та виплати пенсії позивача з 01.10.2024.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Пенсійні правовідносини регулюються Законом №1058-ІV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Так, предметом спору в даній справі є припинення відповідачем пенсійних виплат позивачу у зв`язку з відсутністю у паспорті позивача відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта. При цьому відповідач зазначає, що відповідно до законодавства підтвердним документом, що дає особі право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта є внесена, до паспорта громадянина України у формі книжечки відмітка Має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, або проставлене у відповідному полі паспорта громадянина України у формі картки слово Відмова, а отже позивачу з метою поновлення пенсійних виплат необхідно звернутись до будь-якого контролюючого органу для уточнення своїх реєстраційних даних у Державному реєстрі.

Вирішуючи спір в цій частині позову, суд виходить з наступних міркувань.

До набрання чинності Податковим кодексом України порядок реєстрації фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та присвоєння їм ідентифікаційних номерів регулювався Законом №320/94-ВР.

Відповідно до статті 5 Закону України №320/94-ВР інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовились від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів не вносилась. Єдиний державний облік таких осіб та їх доходів не провадився.

Згідно із Законом 320/94-ВР та постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХП «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження» був розроблений Порядок унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ У країни від 19.10.2004 №602/1226 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.10.2004 за №1345/9944.

Зазначений Порядок визначав процедуру внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовлялась від прийняття ідентифікаційного номеру та офіційно повідомила про це орган державної податкової служби. У паспортах зазначених осіб посадовою особою органу внутрішніх справ вносилась відмітка «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера».

Суд, з наявного в матеріалах справи паспорта позивача серії НОМЕР_1 виданого Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області від 31.07.1996 встановив, що на аркуші №7 паспорта ОСОБА_1 наявна відмітка від 15.12.2004 наступного змісту: «має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера». Вказана відмітка проставлена на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.08.2004, в якій йдеться про те, що ОСОБА_1 відмовляється від присвоєння їй ідентифікаційного номера.

Таким чином, позивач виконав вимогу закону чинного станом на дату проставлення такої відмітки на підставі його заяви та на момент звернення до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розділі ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Пунктами 4.2, 4.3 Порядку №22-1 передабчено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач при опрацюванні заяви позивача про призначення пенсії перевіряв його особисті дані та на момент призначення такої пенсії у відповідача не виникало сумнівів щодо достовірності особистих даних позивача.

Статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24 Конституції України).

Суд зазначає, що підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону №1058-IV (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин"; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 49 вказаного Закону передбачено, що у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

У рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у зразковій справі №805/402/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, висловлена правова позиція, згідно якої перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, яке прийняте органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону №1058-IV, перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Суд встановив, що відповідачем не приймалось жодного рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу, окрім того не є таким рішенням повідомлення позивача про необхідність звернення до Пенсійного фонду з паспортом та кодом, яке відповідач сформував 23.09.2024 №1700-0214-8/54020.

Щодо посилань відповідача як на підставу для припинення виплати пенсії позивачу на відсутність відмітки в паспорті відповідно до процедури, яка визначена у Положенні про реєстрацію фізичних осіб платників податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25.10.2017 № 1306/31174 (далі - Положення), то суд зазначає, що вказане Положення розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) та регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Відповідно до пункту 2 розділу VIII Положення облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією (за наявності) та номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта.

Пунктом 6 розділу VIII Положення встановлено, що процедура перевірки щодо можливості внесення відмітки до паспорта здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання до контролюючого органу Повідомлення. За результатами такої перевірки повідомлення-підтвердження щодо можливості внесення відмітки до паспорта надсилається до відповідного контролюючого органу. Якщо встановлено, що фізична особа, яка подала Повідомлення, обліковується в окремому реєстрі за іншими серією (за наявності) та номером паспорта, до відповідного контролюючого органу замість повідомлення-підтвердження надсилається відмова у повторній реєстрації в окремому реєстрі. У такому разі контролюючий орган інформує фізичну особу про необхідність внесення змін до окремого реєстру Державного реєстру у порядку, визначеному розділом IX цього Положення.

Відповідно до пункту 1 розділу ІХ Положення фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно та документа, що посвідчує особу (після пред`явлення повертається).

Таким чином, суд зауважує, що вказаним Положенням передбачено обов`язок звернення до контролюючого органу в разі зміни даних, однак не передбачено обов`язку особи повторно звертатись до контролюючого органу для проставлення відмітки в паспорті про відмову від ідентифікаційного коду в разі наявності такої відмітки, яка була внесена в паспорт за законодавством чинним на час проставлення такої відмітки.

Оскільки зміни даних у позивача не відбулось, отже і обов`язок звертатись до державних органів для оновлення особистих даних у позивача відсутній, окрім того позивач вже виявив своє бажання відмовитись від присвоєння йому ідентифікаційного коду, яке викладене в заяві від 20.08.2004 та про що і була проставлена відмітка в паспорті позивача від 15.12.2004 контролюючим органом.

Суд також звертає увагу на пункт 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 яким передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Таким чином, оскільки для поновлення пенсійних виплат відповідач повинен керуватись також вказаним Порядком, яким передбачено, що поновлення пенсії повинне відбуватись за документами наявними в матеріалах пенсійної справи, які відповідають нормам чинним на дату призначення пенсії, отже суд приходить до висновку що і підстави для припинення виплати пенсії у відповідача були відсутні, оскільки на момент призначення пенсії паспорт позивача містив відмітку про відсутність ідентифікаційного номера, як того і вимагало законодавство чинне на момент призначення пенсії, а поновлення пенсії відбувається за документами, які відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Судом вже надано оцінку доказам наявним в матеріалах справи, а саме щодо наявності відмітки в паспорті позивача, яка внесена відповідно до норм законодавства чинного на дату внесення такої відмітки та яка повинна бути врахована відповідачем при прийнятті ним будь-яких рішень щодо пенсійних виплат позивача.

Крім того, при дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що у позивача наявні належним чином оформлені документи що засвідчують особу, місце проживання (реєстрації) та вік, які були відомі відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, не виплачуючи позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Щокін проти України, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі № 805/402/18.

За таких обставин, враховуючи відсутність факту прийняття відповідачем відповідного рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням для цього підстав, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для припинення виплати позивачу пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

З матеріалів справи вбачається, що позивач особисто звернувся до відповідача із заявою про поновлення пенсії від 14.10.2024, відповідь на яку надана листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 13.11.2024.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, що суд дійшов висновку про наявність у позивача права на поновлення виплати пенсії з дати її припинення, оскільки відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своїх дій, а отже діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на те, що підстави для припинення виплати пенсії та підстави відмови позивачу у поновленні виплати пенсії визнані судом неправомірними, суд дійшов висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу пенсії за віком з 01.10.2024, та зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 01.10.2024.

6. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до правил частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 виданий 31.07.1996);

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК