Справа № 182/4037/24
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4037/24
Провадження № 2-а/0182/16/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.02.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник позивача Ревунков Віталій Михайлович до Головного управління національної поліції в Запорізькій області, третя особа Поліцейський Запорізького районного Управління поліції ГУНП в Запорізькій області сержант поліції Леонтьєв Олександр Григорович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В СТ А Н О В И В:

Ревунков Віталій Михайлович від імені та в інтересах ОСОБА_1 , 23.07.2024 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

12 липня 2024 року, відносно ОСОБА_1 , поліцейським Запорізького районного управління поліції ГКНП в Запорізькій області, сержантом поліції Леонтьєвим Олександром Григоровичем було складено Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2590635 з причини того, що ОСОБА_1 начебто був не пристебнутим паском безпеки яким обладнаний автомобіль, чим порушив п.2.3 в. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Поліцейським постановлено рішення застосувати проти нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Вважає, що дії поліцейського є протиправними, оскаржувана постанова є незаконною, а зазначені у ній обставини не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 12.07.2024 року в Запорізькому районі на А.Д. Т-0408 83 кілометр дороги керував автомобілем Форд н.з. НОМЕР_1 будучи не пристебнутим паском безпеки яким обладнаний його автомобіль. Так, ОСОБА_1 дійсно в цей день керував даним транспортним засобом, був пристебнутим. Переїжджаючи блокпост, ОСОБА_1 зупинився перед знаком «Стоп», далі продовжив рух автомобіля до поліцейського, який стояв метрів за 5 від місця зупинки, розуміючи, що необхідно буде вийти з транспортного засобу, ОСОБА_1 відстебнув пасок безпеки та під`їхав до поліцейського, яким, як далі стало відомо, був інспектор ОСОБА_2 . Поліцейський без пояснень причини зупинки почав вимагати щоб ОСОБА_1 відкрив багажний відсік автомобіля. На цю вимогу інспектора Дубовий І.В. почав вимагати пред`явити наказ коменданта в якому було б зазначено прізвище ОСОБА_3 як особи, яка має право на перевірку транспортних засобів. Тобто, ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції, який був не уповноважений на це. Жодного наказу коменданта надано не було, ОСОБА_1 протримали на блокпосту тривалий час без пояснення причин затримання та без складання протоколу затримання. Через деякий час приїхав наряд поліції, до ОСОБА_1 підійшов поліцейський Запорізького районного управління поліції ГКНП в Запорізькій області, сержант поліції Леонтьєв Олександр Григорович та без надання жодних доказів, не роз`яснюючи право на захист, повідомив, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП і на нього буде складено постанову. ОСОБА_1 не погодився з прийнятим рішенням та надав письмові пояснення заперечення.

ОСОБА_1 вважає, що при винесенні постанови відповідачем не дотримано вимог ст.245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. ОСОБА_1 зазначає, що відсутність в його діях події і складу будь-якого правопорушення, передбаченого КУпАП є підставою для визнання оскарженої постанови неправомірною та закриття провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином позивач просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення серія НА №2590635 від 12.07.2024 року скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 29.07.2024 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.28-29).

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КАС України відповідача та інших учасників справи було негайно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, запропоновано надати адміністративний матеріал відносно позивача.

06.08.2024 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Крамар В.В. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 ,згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2024 року поліцейським Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Леонтьєвим Олександром Григоровичем складено постанову серії ЕНА №2590635, згідно з якою 12.07.2024 року о 13 год. 07 хв. в Запорізькому районі на А.Д. Т-0408 83 кілометр дороги гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував автомобілем Форд н.з. НОМЕР_1 будучи не пристебнутим паском безпеки яким обладнаний його автомобіль, чим порушив п.2.3.в.ПДР,чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. За вказаних обставин, цією постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(із змінами та доповненнями, далі ПДР).

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.4 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил,а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, в тому числі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з п. 2.3 «в» ПДР,для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

Частиною 5 ст. 121 КУпАП встановлено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Cуд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, а фактичні обставини чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку право обвинуваченого знати, в чому він обвинувачується реалізується ним не у повній мірі.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також, відповідно достатні 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Матеріали справи та відзив на адміністративний позов не містить будь яких посилань на фактичні обставини та докази в їх підтвердження.

Отже, виходячи з вищевикладеного аналізу обставин справи та доказів, що подані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 61 Конституції України суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутня вина та відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП , за обставин, що викладені у у постанові про адміністративне правопорушення серія ЕНА №2590635 від 12.07.2024 року.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, а також те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування вимог позивача, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

22.07.2024 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією АТ «Таскомбанк» № 2429-33 від 22.07.2024 року.

Однак, Велика Палата Верховного Суду під час розгляду цивільної справи №543/775/17 роз`яснила, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Відтак, враховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку щодо задоволення вимоги про стягнення судових витрат з Головного управління Національної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , а саме витрат по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ч.5 ст.121 КУаАП, ст.ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник позивача Ревунков Віталій Михайлович до Головного управління національної поліції в Запорізькій області, третя особа Поліцейський Запорізького районного Управління поліції ГУНП в Запорізькій області сержант поліції Леонтьєв Олександр Григорович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2590635, складену поліцейським Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Леонтьєвим Олександром Григоровичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Запорізькій області понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О. В. Рунчева