Справа № 420/26852/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (Площа Біржова, буд. 1, м. Одеса, 65026, ), Міської комісії з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, тел.: ; e-mail: ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Міської комісії з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення в якому просить суд: постановити рішення про визнання протиправним і скасування рішення міської комісії з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав від 31 липня 2024 року № 325 про відмову у виплаті позивачу ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

В обґрунтування позовних вимог та відповіді на відзив зазначено, що 26 січня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719. 31 липня 2024 року відповідач прийняв рішення № 325, яким відмовив позивачу у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, посилаючись на підпункти 8-10 пункту 14 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до вимог Порядку № 719 Комісією було прийнято законне та обґрунтоване рішення від 31.07.2024 року № 325 про відмову у призначенні грошової компенсації, так як ОСОБА_1 вже надавалося житло і таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації та у зв`язку з поданням заявником неправдивих відомостей.

Від відповідача надійшов відзив в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 31.07.2024 рішенням Комісії №325 було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації у зв`язку з наданням йому раніше житла, а також відчуженням такого житла протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.

Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Міську комісію з розгляду заяв з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до матеріалів справи позивач 26.01.2024 року звернувся до Міської комісії з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав із заявою в якій просив надати грошову компенсацію за належні для отримання йому приміщення відповідно до постанови КМУ №719 від 19.10.2026 року.

За результатом розгляду заяви позивача, Міською комісією з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, прийнято рішення від 31.07.2024 року за №325, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації у зв`язку з наданням йому житла, а також відчуженням такого житла протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.

Відповідно до зазначеного рішення, 23.10.2023р. управлінням соціального захисту населення в Хаджибейському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видано посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, серії НОМЕР_2 від 23.10.2023р., терміном до 01.11.2024p. Заявник перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Хаджибейського району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Дружина заявника, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 10.12.2021 р. Згідно з витягом з розпорядження голови Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.01.2024р. № 29/01-06, родина перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 2 особи. Відповідно до витягів з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», заявник та його дружина станом на 25.01.2024р. незнятої чи непогашеної судимості не мають. Згідно з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.02.2024 року № 364422138, № 364422053, № 364422396, № 364422474 відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на житло. У заяві від 26.01.2024р. про надання грошової компенсації заявник повідомив, що власного житла не має, раніше житло не надавалося та раніше не приймав участі в приватизації житла. Однак, відповідно до листа Одеського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних Сил України Міністерства Оборони України від 04.03.2024 року № 910, гр. ОСОБА_1 та члени його сім`ї в 2012 році від МОУ забезпечувались службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , (4-кімнатна, загальною площею 85,25 кв.м., житловою площею 52,65 кв.м.), в якій зареєструвалися згідно отриманого ордера ПР № 2157 від 15.03.2013 року. У 2017 році дана квартира була виключена із числа службових згідно протоколу Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ № 630 від 11.08.2017 року. У зв`язку з чим ОСОБА_1 був знятий з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. 14.03.2024 р. розгляд заяви ОСОБА_1 перенесено міською комісією на чергове засідання. На засіданні міської комісії від 14.05.2024 р. ОСОБА_3 надав для розгляду комісії розпорядження начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління від 13.05.2024 року № 2-1-У/ЖГ, відповідно до якого, особовий рахунок чотирикімнатної квартири АДРЕСА_3 , переоформити на ОСОБА_4 , 2003 р.н., син, зі складом родини 5 (п`ять) осіб, зокрема: ОСОБА_4 2003 р.н., головний квартиронаймач: ОСОБА_5 1976 р.н., мати; ОСОБА_6 , сестра; ОСОБА_7 , брат; ОСОБА_8 , брат. Також вказаним розпорядженням відкритий раніше на гр. ОСОБА_1 закрито у зв`язку з розлученням та зміною місця проживання. Дослідивши вказані матеріали міська комісія приходить до висновку про відмову в наданні грошової компенсації, оскільки, в розумінні підпункту 8 пункту 14 Порядку комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації з підстави, якщо заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до підпункту 9 пункту 14 Порядку комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації з підстави, якщо заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території, або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації. Також підпунктом 10 пункту 14 Порядку комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації у разі подання недостовірних відомостей. Вищевикладена позиція кореспондується також з роз`ясненнями Міністерства у справах ветеранів України викладених у листі від 27.06.2024p. № 10487/1.3/8.3-24 відповідно до яких «Тобто, виходячи з вищезазначених норм Порядку в призначенні грошової компенсації комісія відмовляє, якщо заявнику надавалося житло раніше, а також якщо заявником подані недостовірні відомості. 3 листа вбачається, що ОСОБА_1 з сім`єю у 2012 році забезпечувався службовим житлом, яке у 2017 році виключено із службового житла. У зв`язку з наданням житлового приміщення для постійного користування, його було знято з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов». Категорія відповідно до пункту 3 Порядку особа з інвалідністю 1-11 групи.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Пунктом 18 статті 13 Закону № 3551-ХІІ визначено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Відповідно до пункту 6 Порядку, зокрема до повноважень комісії належить: проведення перевірки наявності у одержувача грошової компенсації статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, встановленого відповідно до абзаців п`ятого - восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону (далі - статус члена сім`ї загиблого), та статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, встановленого відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - статус особи з інвалідністю внаслідок війни); скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами.

Так, комісія відмовляє заявнику в призначенні грошової компенсації з таких підстав:

1) особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, не належала до осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

2) особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, або особа з інвалідністю не брала безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (відсутні документи, визначені у підпунктах 3 і 4 пункту 8 цього Порядку);

3) член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, не належить до членів сім`ї осіб, визначених в абзацах шістнадцятому - двадцять другому пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

4) особа з інвалідністю не належить до осіб, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

5) заявник не перебуває на квартирному обліку;

6) заявник є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, в разі одночасного подання ними заяви про отримання грошової компенсації;

7) заявник є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї, який вже отримав житло або грошову компенсацію, - до виплати грошової компенсації всім членам сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, і мають першочергове право на таку виплату;

8) заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством;

9) заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване (знищене) або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, зокрема з моменту введення воєнного стану), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;

10) подання недостовірних відомостей.

Згідно із пунктом 35 Порядку підставами для відмови у виплаті грошової компенсації є: втрата заявником статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни; придбання, набуття у власність заявником та/або членами сім`ї, на яких розраховано грошову компенсацію, житлового приміщення на підконтрольній Україні території, інвестування в об`єкти житлового будівництва шляхом укладення інвестиційного договору відповідно до Закону України Про інвестиційну діяльність або договору купівлі-продажу майнових прав, або договору про пайову участь з нормою жилої площі, що відповідає нормі, визначеній статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), після призначення грошової компенсації; зняття заявника з квартирного обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні та виплаті грошової компенсації став підпункт 8-10 пункту 14 Порядку №719 від 19 жовтня 2016 року - комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації з підстави, якщо заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством; комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації з підстави, якщо заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на об`єкти незавершеного житлового будівництва чи правом власності на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу України (на кожного члена сім`ї), що розташовані в населених пунктах на підконтрольній Україні території, або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації; комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації у разі подання недостовірних відомостей.

Як встановлено судом, відповідно до листа Одеського квартирно-експлуатаційного управління командування сил логістики Збройних Сил України Міністерства Оборони України від 04.03.2024 року № 910, гр. ОСОБА_1 та члени його сім`ї в 2012 році від МОУ забезпечувались службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , (4-кімнатна, загальною площею 85,25 кв.м., житловою площею 52.65 кв.м.), в якій зареєструвалися згідно отриманого ордера ПР № 2157 від 15.03.2013 року. У 2017 році дана квартира була виключена із числа службових згідно протоколу Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ № 630 від 11.08.2017 року. У зв`язку з чим ОСОБА_1 був знятий з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Таким чином судом встановлено, що позивачу вже надавалося житло, а відтак наявні підстави для відмови у призначенні та виплаті грошової компенсації, передбачені пп. 8 п. 14 Порядку №719 від 19 жовтня 2016 року.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до заяви від 26.01.2024 року ОСОБА_1 зазначив, що раніше житло не надавалось, однак зазначене спростовується тим, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї в 2012 році від МОУ забезпечувались службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , (4-кімнатна, загальною площею 85,25 кв.м., житловою площею 52.65 кв.м.), що свідчить про наявність підстав, визначених пп.10 п.14 Порядку №719, відповідно до якої комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації у разі подання недостовірних відомостей.

Отже з матеріалів справи судом встановлено, що Міською комісією з розгляду заяв з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, правомірно прийнято рішення від 31.07.2024 року за №325, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах та у спосіб, визначений Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 №719.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст.139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (Площа Біржова, буд. 1, м. Одеса, 65026, ), Міської комісії з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1, тел.: ; e-mail: ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.