Справа № 160/2498/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 лютого 2025 рокуСправа №160/2498/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 в порядку вимог ст. 383 КАС України у справі № 160/2498/21 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, Код ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

24 січня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою в порядку вимог ст. 383 КАС України, у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування обмежень й виплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 35,084 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, Код ), вжити заходів щодо усунення причин та умов невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 160/2498/21.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 50і Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.10.2020 року за №21- 298вих-20 без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі та з урахуванням рішення другого сенату Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ зі змінами у розмірі 86,407 грн. 97 коп.

Вказана заява подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

В матеріалах заяви ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України наявне підтвердження направлення відповідачу копії заяви , тому останній належним чином повідомлений про розгляд цієї заяви, проте правом для надання пояснень не скористався.

Досліджуючи вказану заяву, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 адміністративний позов у справі №160/2498/21 було задоволено частково, а саме:

-визнано протиправною та скасувати відмову головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , оформленою листом від 09.02.2021 року № 3919-3753/Т-01/8-0400/21;

-зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.10.2020 року за №21-298вих-20 без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі та з урахуванням рішення другого сенату Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами;

-зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, Код ) здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.10.2020 року за №21-298вих-20.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 160/2498/21 набрало законної сили 16 квітня 2021 року.

Вищевказане рішення від 16 березня 2021 року виконувалось відповідачем до 17 січня 2025 року.

Розмір пенсійної виплати позивача з моменту перерахунку та набрання рішення суду у справі №160/2498/21 складала 86,407, 97 грн та виплачувалася позивачу в повному розмірі з моменту набрання рішення законної сили до 17 січня 2025 року, що підтверджується копією скріншоту надходження пенсійних виплат за листопад 2024 року з додатку Приват24.

17 січня 2025 року позивач отримав пенсійні виплати у розмірі 35,084 грн, що є меншим на 51,323, 97 грн за регулярні виплати, які отримував позивач з часу перерахунку пенсії, що підтверджується копією скріншоту надходження пенсійних виплат за січень 2025 року з додатку Приват24.

Позивач надіслав запит до відповідача з проханням повідомити причини перегляду й обмеження пенсії у виплатах, що підтверджується додатками до заяви. Проте відповіді на зазначене звернення не отримав.

Вважаю дії відповідача протиправними та такими, які підлягають розгляду в порядку ст. 383 КАС України, позивач через свого представника звернувся до суду з цією заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам заяви, доводам заявника, викладеним в заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Як вже було зазначено вище, судовим рішення встановлено право позивача на виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 501 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.10.2020 року за №21-298вих-20 без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі та з урахуванням рішення другого сенату Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами .

Отже, суд робить висновок про те, що безпідставно відповідач обмежив пенсійні виплати позивача після того, як рішення суду за № 160/2498/21 набрало законної сили та стало обов`язковим до виконання, оскільки відповідно до рішення Дніпропетровського окружного суду за №160/2498/21 від 16 березня 2021 року розмір пенсії відповідача повинен складати 86,407, 97 грн й не може бути обмежена або зменшена.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання рішення суду суперечить вимогам ст. 6 Конституції України щодо здійснення державної влади в Україні на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Виходячи з вищевикладеного, з метою ефективного судового захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає, що вимоги заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України є такими, що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 КАС України.

Так, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до положень ч.6 ст.383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу у порядку, передбаченому КАС України.

Суд враховує, що частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до частини 5 статті 249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Враховуючи викладене вище, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виконання не в повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №160/2498/21 стосовно виплати у повному розмірі 86,407, 97 грн, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду та зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, підлягає в цій частині задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у місячний термін з моменту отримання цієї ухвали надати Дніпропетровському окружному адміністративному суду відповідь про виконання вказаної ухвали.

Керуючись статтями 14, 229, 241-243, 248-249, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку вимог ст. 383 КАС України у справі № 160/2498/21 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, Код ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування обмежень й виплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 35,084 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, Код ), вжити заходів щодо усунення причин та умов невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 160/2498/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 50і Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 15.10.2020 року за №21- 298вих-20 без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі та з урахуванням рішення другого сенату Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ зі змінами у розмірі 86,407 грн. 97 коп.

Копію ухвали направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпроптеровській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Про виконання цієї ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтєю 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді Ніколайчук С.В. на лікарняному з 28.01.2025 року по 31.01.2025 року, розгляд заяви здійснено 05.02.2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук