Справа № 420/36310/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36310/24

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 26.12.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не вручення позивачу повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду, повістки щодо призову на військову службу під час мобілізації, направлення для проведення медичного обстеження та проходження військово-лікарської комісії, відправлення до місць проходження військової служби та щодо не вчинення інших дій, пов`язаний з визнанням придатності позивача до військової служби;

- визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо проведеної мобілізації позивача, призову на військову службу та відправлення позивача на військову службу до в/ч НОМЕР_1 ;

- скасування мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого проведено призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під час дії мобілізації, як придатного до військової служби;

- скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині, що стосується призначення та зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язання командира в/ч НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

25 грудня 2024 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову про заборону будь-яким особам здійснювати переміщення ОСОБА_1 з в/ч НОМЕР_1 (адреса АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до набуття чинності судового рішення у справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначав, що позивач з 19 листопада 2024 року по теперішній час перебуває у навчальній в/ч НОМЕР_1 , відтак наявні ризики переведення позивача до військової частини в зоні активних бойових дій після завершення базової загальновійськової підготовки, що може істотно ускладнити (через видачу нових наказів, розпоряджень, тощо, які будуть також підлягати скасуванню) чи взагалі унеможливить виконання рішення суду (у випадку загибелі, полону або зникнення без вісті позивача). Також зазначає, що переведення позивача до іншої навчальної частини що потягне за собою необхідність залучення співвідповідача по справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- висновки суду першої інстанції є неправомірними та такими, що не відповідають обставинам справи, адже, в заяві про забезпечення позову міститься посилання на ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та вказано наступне: "Строки базової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: ... під час дії воєнного стану - до трьох місяців, з яких не менше одного місяця здійснюється базова загальновійськова підготовка, до двох місяців - фахова підготовка". Враховуючи той факт, що позивач з 19 листопада 2024 року по теперішній час перебуває у навчальній в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки за вих.№1721 від 21 листопада 2024 року (додаток 6 до позовної заяви), - наявні ризики переведення позивача до в/ч в зоні активних бойових дій після завершення базової загальновійськової підготовки, що може істотно ускладнити (через видачу нових наказів, розпоряджень, тощо, які будуть також підлягати скасуванню) чи взагалі унеможливить виконання рішення суду (у випадку загибелі, полону або зникнення без вісті позивача). Інший можливий правовий спосіб, спрямований на унеможливлення виконання рішення суду є переведення позивача до іншої навчальної частини що потягне за собою необхідність залучення співвідповідача по справі. Згідно з приписами ч.6 ст. 48 КАС України, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Таким чином, існують ризики порушення принципу дотримання розумних строків розгляду справи та неефективності судового захисту. Окрім того, факт проходження позивачем військової служби доведений належними та допустимими доказами у справі, які додані до позовної заяви, відтак, відповідач може в будь-який момент вдатися до дій, спрямованих на завершення базової загальновійськової підготовки та на переведення позивача до іншої військової частини, адже, позивач перебуває у повному підпорядкуванні в/ч НОМЕР_1 . В такий спосіб сторона позивача обґрунтовує, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку може, ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача;

- сторона відповідача не приймає участі у розгляді справи, не надає суду докази правомірності своїх рішень, дії чи бездіяльності, не надає відзиву на позовну заяву, не має доказів дотримання процедури мобілізації в спосіб та в порядку, встановленому законодавцем (не проведення ВЛК на стан придатності до військової служби, не вручення повісток, бойового розпорядження та інші порушення, зазначені в позовній заяві) для суду першої інстанції не є очевидними ознаками протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, очевидним та доведеним є той факт, що органи державної влади, їх посадові чи службові особи, мобілізуючи позивача силовими методами, - діяти поза меж повноважень, наділених законодавцем, та у спосіб, що не передбачені Конституцією та законами України. Тому висновки суду про недоведеність стороною позивача підстав для вжиття заходів забезпечення позову (з урахуванням викладених обставин справи) є такими, що не відповідають обставинам справи та призводять до правового нігілізму українського суспільства.

У відзиві ІНФОРМАЦІЯ_3 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, оцінюючи доводи та аргументи заявника, суд першої інстанції виходив з того, що вони не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 150, 151 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями ч.1 ст. 151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме:

1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) заборона відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Враховуючи вищенаведені правові норми діючого законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.

Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст. 150 Кодексу.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Предметом спору у даній справі, зокрема, є скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині, що стосується призначення та зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За твердженням позивача, наявні підстави для забезпечення позову шляхом заборони в/ч НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії про заборону будь-яким особам здійснювати переміщення ОСОБА_1 з в/ч НОМЕР_1 до набуття чинності судового рішення у справ.

Вимоги поданої заяви позивач обґрунтовував тим, що на момент подання позову позивач призваний та направлений для проходження військової служби за мобілізацією до в/ч НОМЕР_1 , де фактично позивач перебуває в навчальному центрі. Після закінчення проходження підготовки та навчання, очевидно, що позивача буде переведено для проходження військової служби до бойового підрозділу військової частини/формування у зоні активних бойових дій/бойового зіткнення.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2023 року у справі №640/15534/22 вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності/неправомірності рішень, наказів та дій відповідачів, на які посилається позивач, підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.

Колегія суддів зазначає, що сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що при вирішенні спірного питання, також, необхідно керуватися положенням п.10 ч.3 ст. 151 КАС України, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, процесуальний закон містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Закон України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Колегія суддів зазначає, направлення військовослужбовця для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, або до іншого навчального центру здійснюється за наказом або розпорядженням командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Заява представника позивача про забезпечення позову шляхом встановлення заборони посадовим особам військової частини здійснювати дії з переміщення для подальшого проходження військової служби під час мобілізації на особливий період військовослужбовця (позивача), в даному випадку, є фактично забороною вчиняти дії щодо виконання відповідних наказів, які можуть бути видані командуванням військової частині.

Таким чином, обраний заявником спосіб забезпечення позову за своїм змістом прямо заборонений п.10 ч.3 ст. 151 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати під час вирішення спірного питання відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.