Справа № 120/5968/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5968/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції-Дмитришена Р.М. Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

04 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.11.2023 № 74 про відмову в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким відмовлено у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, на підставі уточнюючої довідки від 20.09.2023 № 29 відповідно до пункту 7-1 ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (23.06.2023), на підставі уточнюючої довідки №29 від 20.09.2023, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.11.2023 № 74 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії 23.06.2023 з урахуванням уточнюючої довідки №29 від 20.09.2023.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Постановою «Про Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право а пенсію за вислугу років» №909, посада, яку обіймала позивач не передбачена, а тому період з 30.10.1986 по 27.08.1998 на посаді вчителя української мови та літератури не може бути враховано до страхового стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, позивачу правомірно відмовлено в нарахуванні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому приймаючи оскаржуване рішення, пенсійний орган діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачений нормами закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач, вважаючи, що при призначенні пенсії їй не виплачену грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, ОСОБА_2 звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок та виплату грошової допомоги.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та 23.11.2023 прийнято рішення № 74 про відмову в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відмова пенсійного органу мотивована тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, не взято до уваги довідку № 25 від 12.07.2023, видану Вищим професійним училищем суднобудування, про уточнення періодів роботи в даній установі, вказано що з 30.10.1986 по 27.08.1998 заявниця працювала на посаді вчителя української мови та літератури. Цю ж назву посади підтверджує акт перевірки Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19.09.2023 № 1400-0302-1/6042.

Постановою № 909 від 04.11.1993 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років" дана посада не передбачена, а отже період 30.10.1986 по 27.08.1998 на посаді вчителя української мови та літератури не може бути враховано в страховий стаж, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

Тому, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги, як працівнику освіти у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю права відповідно до поданих заявником документів.

Позивач, не погоджуючись з рішенням пенсійного органу, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 , заповненої 15.09.1980, та Довідки Вищого професійного училища суднобудування м. Миколаєва від 20.09.2023 № 29, позивач в період з 18.10.1986 по 27.08.1998 працювала у Вищому професійного училищі суднобудування м. Миколаєва на посаді вчителя української мови та літератури (а.с. 36-38, 41).

Вказана посада передбачена Переліком № 909 як така, що підлягає зарахуванню до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. №963, до педагогічних посад належать вчителі, викладачі всіх спеціальностей.

За наведеного вище, доводи відповідачів, що посада вчителя української мови та літератури не передбачена Постановою № 909 від 04.11.1993, а отже період 30.10.1986 по 27.08.1998 не може бути врахований в страховий стаж, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, суд відхиляє, оскільки за переліком посад віднесені викладачі, педагоги до яких за визначенням постанови №963 відносяться вчителі, викладачі всіх спеціальностей.

Таким чином, суд доходить висновку, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав позивача, суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу Х Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Пунктом 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати

Згідно із пунктом 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

В свою чергу, згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обставини стосовно того, що при призначені пенсії за віком, ОСОБА_1 не отримувала будь-якої іншої пенсії, відповідачем не заперечується.

При цьому, підставою для прийняття рішення про відмову у призначення грошової допомоги як працівнику освіти у розмірі їх десяти місячних пенсій, слугував той факт, що Постановою № 909 від 04.11.1993 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота а яких дає право на пенсію за вислугу років" дана посада не передбачена, а отже період 30.10.1986 по 27.08.1998 на посаді вчителя української мови та літератури не може бути враховано страховий стаж, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про освіту" невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова перед вища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Згідно із ст. 45 Закону України «Про професійну-технічну освіту», до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники професійно-технічних навчальних закладів та інші працівники, які беруть безпосередню участь у навчально-виховній роботі.

Відповідно до положень Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. №963, до педагогічних посад належать вчителі, викладачі всіх спеціальностей.

Так, відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, вказано, що Вищі навчальні заклади I і II рівня акредитації, професійні навчально-виховні заклади відносяться до переліку закладів освіти за посадами викладачі, педагоги.

З матеріалів справи встановлено, що згідно записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 , заповненої 15.09.1980, та довідки Вищого професійного училища суднобудування м. Миколаєва від 20.09.2023 № 29, позивач в період з 18.10.1986 по 27.08.1998 працювала у Вищому професійного училищі суднобудування м. Миколаєва на посаді вчителя української мови та літератури (а.с. 36-38, 41).

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що період роботи на вказаній посаді підлягає зарахуванню до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 30.10.1986 по 27.08.1998 до страхового стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно змісту трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача, судом встановлено що в період з 18.10.1986 по 27.08.1998 ОСОБА_1 працювала на посаді (мовою оригіналу): «преподователь украинского языка и литературы».

При цьому, ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

В свою чергу, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до Вищого професійного училища суднобудування м. Миколаїв, з метою отримання інформації щодо назви посади, на якій в спірний період працювала позивач.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу Х Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Суд встановив, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 , заповненої 15.09.1980, та Довідки Вищого професійного училища суднобудування м. Миколаєва від 20.09.2023 № 29, позивач в період з 18.10.1986 по 27.08.1998 працювала у Вищому професійного училищі суднобудування м. Миколаєва на посаді вчителя української мови та літератури (а.с. 36-38, 41).

Вказана посада передбачена Переліком № 909 як така, що підлягає зарахуванню до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Так, відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, вказано, що Вищі навчальні заклади I і II рівня акредитації, професійні навчально-виховні заклади відносяться до переліку закладів освіти за посадами викладачі, педагоги.

Відповідно до ст. 45 Закону України Про професійну-технічну освіту, до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники професійно-технічних навчальних закладів та інші працівники, які беруть безпосередню участь у навчально-виховній роботі.

Відповідно до переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. №963, до педагогічних посад належать вчителі, викладачі всіх спеціальностей.

За наведеного вище, доводи відповідачів, що посада вчителя української мови та літератури не передбачена Постановою № 909 від 04.11.1993, а отже період 30.10.1986 по 27.08.1998 не може бути врахований в страховий стаж, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, суд відхиляє, оскільки за переліком посад віднесені викладачі, педагоги до яких за визначенням постанови №963 відносяться вчителі, викладачі всіх спеціальностей.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу Х Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.