Справа № 500/7235/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7235/24

05 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Печінку Павла Володимировича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області за №77 від 31.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до його страхового стажу періодів роботи відображених у трудових книжках та архівних довідках;

зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи у Копичинецькій ВТК із 21.11.1978 по 16.10.1979 та із 10.02.1982 по 11.08.1982; у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації із 06.05.1985 по 27.02.1988, із 21.03.1988 по 24.04.1989; у Копичинецькому ККП із 26.04.1989 по 01.06.1993; колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна» із 02.06.1993 по 31.12.1998 та призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із дати звернення 22.10.2024.

Позов обґрунтований тим, що позивач 26.10.2021 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. У відповідь на цю заяву йому відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, який складав 23 роки 04 дні при необхідному 28 років. Також не зараховано до страхового стажу період його роботи у Копичинецькій ВТК із 21.11.1978 по 16.10.1979 та із 10.02.1982 по 11.08.1982 через неналежне оформлення трудової книжки. Повідомлено, що заявник матиме право на призначення пенсії при досягненні 63 віку, а саме з 19.10.2024.

22.10.2024 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 31.10.2024 №77 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу, який за підрахунками відповідача склав лише 8 років 21 день. Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно з трудовими книжками, бо титульна сторінка заповнена з помилками або не містить необхідних записів, а відомості архівної довідки від 28.09.2021 № 702 не враховані, бо відсутнє по батькові.

Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача та стверджує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, заповнення трудової книжки. При виникненні сумніву у достовірності записів у трудових книжках та архівних довідках, відповідач вправі самостійно перевірити отриману інформацію.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09.12.2024 разом з позовною заявою та додатками доставлені відповідачу на його електронну адресу 09.12.2024, що підтверджується довідкою про доставку до електронної скриньки (а.с.16).

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) до суду не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 63 роки, 22.10.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши необхідні документи.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого від 30.10.2024 №77 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.4).

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 8 років 29 днів, що додатково підтверджується розрахунком стажу (а.с.4-5).

За змістом оскаржуваного рішення за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 21.11.1978 серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження, зазначена на першій сторінці трудової книжки ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає паспортним даним заявника 18.10.1961;

періоди роботи згідно трудової книжки від 02.02.1994 серії НОМЕР_2 , оскільки не розкрита дата народження заявника, зазначено лише рік народження;

період роботи згідно довідки від 28.09.2021 № 702, оскільки відсутнє по батькові (а.с.4).

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та такими, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача, дата заповнення 21.11.1978, розділ Відомості про роботу якої містить такі записи щодо його трудової діяльності:

з 09.11.1978 по 16.10.1979 прийнятий робочим на будівництві в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області, підстава: наказ №106 від 10.11.1978, наказ №112 від 15.10.1979;

служба в армії,

з 10.02.1982 по 11.08.1982 прийнятий робочим в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області, підстава: наказ №14 від 10.02.1982, наказ №97 від 25.08.1982;

з 26.08.1982 по 02.03.1985 навчання в Бучацькому сільгосптехнікумі,

з 06.05.1985 по 27.02.1988 прийнятий на посаду агрохіміка в Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, підстава: наказ №31 від 05.05.1985, наказ №17 від 26.02.1988,

з 21.03.1988 по 24.04.1989 прийнятий на посаду агрохіміка-радіолога (20.06.1988 переведений на посаду агрохіміка) в Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, підстава: наказ №21 від 21.03.1988, наказ №35 від 24.04.1989,

з 26.04.1989 по 01.06.1993 прийнятий на роботу майстра (18.06.1990 переведений на посаду маляра) в Копичинецькому комбінаті комунальних підприємств, підстава: наказ №16 від 26.04.1989, наказ №29 від 01.06.1993.

Вказані записи про трудову діяльність є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, виконані належним чином посадовими особами, засвідчені їх підписами та скріплені печатками підприємств (а.с.8-9).

Також позивачем надано трудову книжку колгоспника, видану ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.02.1994, яка містить такі записи періодів роботи позивача:

запис №1, 01.06.1993, прийнятий на роботу в колгосп Україна робочим млина,

запис №2, 23.07.1997, членство в колгоспі припинено у зв`язку з реорганізацією КСП у ТзОВ,

запис №3, 23.07.1997, переведений на роботу в ТзОВ робочим млина у зв`язку з реорганізацією КСП у ТзОВ,

записи засвідчені підписами відповідальної особи та скріплений печаткою (а.с.7 зворот).

Також у трудовій книжці позивача є записи (спірних періодів) стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік за період з 1993 по 2001 роки (а.с.7).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача незараховані періоди роботи згідно з першою трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки дата народження, зазначена на першій сторінці трудової книжки, ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає паспортним даним заявника 18.10.1961 та періоди роботи по другій трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки вказана неповна дата народження, зазначено лише рік народження 1961.

Вирішуючи питання чи підлягають спірні періоди зарахуванню до страхового стажу позивача через такі недоліки заповнення титульного аркуша трудових книжок, суд враховує порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (11.02.1982), який був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової крижки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю без скорочення або заміни імені і по батькові ініціалами) і дату народження вказують на підставі паспорта чи свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкція №162).

Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17.08.1993 за N 110 (далі - Інструкція № 58).

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 вбачається, що в графі дата народження вказано « 1961», що відповідає року народження ОСОБА_1 (а.с.22).

На титульному аркуші трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вказана дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто допущено помилку у році народження, бо правильним є 1961 (а.с.10 зворот).

Також в трудових книжках наявні підписи осіб, уповноважених на видачу трудових книжок та відбиток печатки підприємства, уповноваженими особами якими було заповнено трудові книжки.

Як слідує з паспортних даних датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10 зворот). Дата народження ОСОБА_1 на титульній сторінці його трудових книжок зазначено неповністю, а в другому випадку невірно.

Разом з тим, суд зауважує, що такий недолік як неповна чи невірна дата народження у трудовій книжці особи не може бути перешкодою у зарахуванні періодів трудової діяльності, вказаних у цій трудовій книжці. Відповідач надто формально підходить до питання зарахування страхового стажу та не враховує, що основною умовою для зарахування трудового стажу до 01.01.2004 є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637.

Обов`язок щодо належного заповнення трудових книжок покладено на роботодавця, а не працівника. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, зазначення лише року народження працівника замість повної дати його народження чи невірно зазначено рік народження (при наявній інформації про день та місяць), що в свою чергу є достатнім для підтвердження належності трудових книжок особі відповідно до паспортних даних зазначених на титульній сторінці трудової книжки, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу його роботи.

Таким чином, судом встановлено, що трудові книжки позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, відповідні записи трудових книжок за період трудової діяльності ОСОБА_1 є належними та допустимими доказами на підтвердження наявного у нього трудового стажу.

Отже, відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 до його страхового стажу підлягає зарахуванню трудова діяльність з 21.11.1978 по 16.10.1979 та з 10.02.1982 по 11.08.1982 в Копичинецькій ВТК; з 06.05.1985 по 27.02.1988, з 21.03.1988 по 24.04.1989 у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, з 26.04.1989 по 01.06.1993 у Копичинецькому ККП.

Додатково на підтвердження вказаних відомостей в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 про виконання річного мінімуму та нараховану заробітну плату за період з 1993 року по 2001 рік, позивач надав архівну довідку №702, видану 28.09.2021 трудовим архівом Гусятинської селищної ради, яка містить аналогічні за змістом дані, що й у трудовій книжці колгоспника про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік. Зазначена довідка видана на підставі книги обліку розрахунків по оплаті праці селянської спілки Україна, ТзОВ Україна місто Копичинці Гусятинського району за 1993 по 2000 роки.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, період роботи в колгоспі Україна відповідно до наданої трудової книжки колгоспника не зарахований, через недолік заповнення титульного аркуша трудової книжки (про що суд вже зауважував), а відомості довідки від 28.09.2021 №702 про цей же період не взяті до уваги, бо в довідці відсутнє по батькові.

Суд зазначає, що дійсно по батькові у відомостях про особу в архівній довідці від 28.09.2021 відсутнє (а.с.6). З приводу цього варто зазначити, що такий недолік ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 дата заповнення 02.02.1994.

Зміст довідки з вказаними періодами роботи відповідає та узгоджується з відомостям трудової книжки позивача, а також містить повні відомості про ПІБ працівника, тому у відповідача було достатньо доказів для висновку, що такі документи та відомості стосуються саме ОСОБА_1 .

Обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.

Відтак періоди трудової діяльності позивача, вказані в архівній довідці №702, виданій 28.09.2021 трудовим архівом Гусятинської селищної ради, що додатково підтверджуються належними записами трудової книжки серії НОМЕР_2 підлягають до зарахування до страхового стажу з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві з 02.06.1993 по 31.12.1998 у колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Україна».

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 22.10.2024, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 63 роки 18.10.2024, тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 складає 8 років 29 днів (а.с.4-5), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.4).

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 21 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15, яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 22.10.2024 про призначення пенсії за віком. Позовна вимога підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, територіальне управління Пенсійного фонду України порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Щодо дати, з якої позивачу могла б бути призначена пенсія за віком, то суд зауважує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 19.10.2024, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Представник позивача просить пенсію призначити з дати звернення, тобто з 22.10.2024. Суд вважає, що за даного правового регулювання суд може вийти за межі позовних вимог в частині дати призначення пенсії з метою належного захисту прав позивача.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 22.10.2024 про призначення йому пенсії за віком з 19.10.2024, зарахувавши до страхового стажу такі періоди роботи ОСОБА_1 з 21.11.1978 по 16.10.1979 та з 10.02.1982 по 11.08.1982 в Копичинецькій ВТК; з 06.05.1985 по 27.02.1988, з 21.03.1988 по 24.04.1989 у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації, з 26.04.1989 по 01.06.1993 у Копичинецькому ККП, з 02.06.1993 по 31.12.1998 у колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Україна» з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Хмельницькій області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 08.11.2024 (а.с.11).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за №77 від 30.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про призначення з 19.10.2024 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу такі періоди трудової діяльності:

з 21.11.1978 по 16.10.1979 та з 10.02.1982 по 11.08.1982 в Копичинецькій ВТК УВС Тернопільської області;

з 06.05.1985 по 27.02.1988, з 21.03.1988 по 24.04.1989 у Тернопільській обласній проектно-вишукувальній станції хімізації;

з 26.04.1989 по 01.06.1993 у Копичинецькому комбінаті комунальних підприємств;

з 02.06.1993 по 31.12.1998 у колгоспі «Україна», КСП «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна» з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вулиця Гната Чекірди, 10, місто Хмельницький, Хмельницька область, 29005, ідентифікаційний код юридичної особи в 0).

Повний текст рішення складено та підписано 05 лютого 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.