Справа № 320/17799/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року справа №320/17799/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання висновків акту перевірки недійсними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати висновки акту перевірки № 40013/26-15-07-02-01-03/30725226 від 29.05.2023 недійсним та скасувати податкове повідомленнярішення №2 від 12.10.2023 в повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 2 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 4 червня 2024 року о 13:30 год.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що акт перевірки містить необґрунтовані та безпідставні висновки, без врахування дійсних обставин виконання зобов`язань за договорами, в результаті чого було прийнято протиправне податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.10.2023.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши у відзиві, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що не підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив позивач наголошував на безпідставності доводів відповідача у відзиві.

У підготовчому засіданні 4 червня 2024 року судом оголошено перерву до 18 червня 2024 року о 15:00 годині.

У підготовчому засіданні 18 червня 2024 року відкладено розгляд справи до 21 червня 2024 року о 10:00 годині.

У підготовчому засіданні 21 червня 2024 року судом оголошено перерву до 1 липня 2024 року о 14:00 годині.

У підготовчому засіданні 1 липня 2024 року відкладено розгляд справи до 3 липня 2024 року о 14:00 годині.

У підготовчому засіданні 3 липня 2024 року судом продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та оголошено перерву до 9 вересня 2024 року о 13:00 годині.

У підготовчому засіданні 9 вересня 2024 року судом оголошено перерву до 13 вересня 2024 року о 10:00 годині.

У підготовчому засіданні 13 вересня 2024 року судом оголошено перерву до 18 вересня 2024 року о 12:00 годині.

У підготовчому засіданні 18 вересня 2024 року судом оголошено перерву до 23 вересня 2024 року о 13:00 годині.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення економічної експертизи в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання висновків акту перевірки недійсними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Протокольною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 23.09.20224 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29 жовтня 2024 року.

У судовому засіданні 29 жовтня 2024 року повноважні представники сторін підтримали свої вимоги викладені в позовній заяві та у відзиві на позовну заяву.

Також, в судовому засіданні вирішено питання про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання висновків акту перевірки № 40013/26-15-07-02-01-03/30725226 від 29.05.2023 недійсними.

Заслухавши представників сторін, розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Податковим органом з 12.05.2023 по 22.05.2023 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 з компанією «AGRIMATCO LTD», від 19.11.2019 з компанією AGRO TRACTORS S.p.А.(Італія), від 30.08.2021 №б/н з компанією Агрікола Італія S.n.S. (Італія), від 30.08.2021 № 30/08/21 з компанією Агрікола Італія S.n.S. (Італія), від 05.01.2021 з компанією «AGRIMATCO» (Кіпр).

За результатами перевірки був складений акт № 40013/26-15-07-02-01- 03/30725226 від 29.05.2023, у висновках якого зазначено про порушення позивачем:

частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII "Про валюту і валютні операцій, пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, в частині несвоєчасного надходження виручки за операціями у розмірі 889000,00 дол. США за експортним контрактом від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 з компанія Agrimatco LTD (Кіпр);

частини 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції", пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, в частині несвоєчасного надходження товару на суму 247616,84 Євро за імпортним контрактом від 19.11.2019 № 01/19 укладеним з компанією Argo Tractors S.p.A. (Італія) та несвоєчасного надходження товару на суму 27322,6 Євро за імпортним контрактом від 30.08.2021 № 30/08/21 укладеним з компанією Agricola Italians s.n.c. (Італія).

Не погоджуючись з висновками акту, ПРАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» оскаржило висновки акту перевірки № 40013/26-15-07-02-01-03/30725226 від 29.05.2023 в адміністративному порядку. Головним управлінням ДПС у м. Києві розглянуто заперечення ПРАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» від 23.06.2023 № 2134 на акт, за результатами чого висновки акта залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі висновків акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення № 2 від 17.07.2023.

ПРАТ АГРІМАТКО-УКРАЇНА».07.08.2023 подало скаргу на податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2023 року № 2 з проханням його скасувати.

За результатами розгляду скарги прийнято рішення, яким ДПС скасовано повідомлення-рішення від 17 липня 2023 року № 2 у частині нарахованої пені в розмірі 791 916,79 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення - залишено без змін, скаргу - частково задоволено.

На підставі акту перевірки від 29.05.2023 № 40013/26-15-07-02-01-03/30725226 та рішення про результат розгляду скарги від 09.10.2023 №29991/6/99-00-06-01-02-06, прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.10.2023 №2, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 26 430 358,15 грн за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

ПРАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» (Продавець) укладено з Компанією «AGRIMATCO LTD» (Кіпр) (Покупець) експортний контракт від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21.

Відповідачем під час перевірки встановлено, що за період з 24.02.2021 по 22.05.2023 компанія Agrimatco LTD (Кіпр) не здійснювала оплату по контракту від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 на користь ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА».

Товар експортувався ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» на користь компанії Agrimatco LTD (Кіпр) по договору від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 на загальну суму 889 000 дол. США І (еквів. 24 815 906,7 грн).

За даними перевірки, станом на 22.05.2023 по контракту від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 з компанією Agrimatco LTD (Кіпр) наявна дебіторська заборгованість на суму 889 000 дол. США (еквів. 24 815 906,7 грн).

Відповідно до наданої до перевірки картки бухгалтерського рах. 362 по покупцю Компанія «AGRIMATCO LTD» (Кіпр) та контракту від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 встановлено відображення 07.07.2021 коригування боргу (дебіторської заборгованості) на загальну суму 889 000 дол.США (еквів. 24 815 906,7 грн).

Вказане коригування в бухгалтерському обліку проведене на підставі Протоколу від 08.07.2021 про зарахування зустрічних вимог, де сторона 1 - Компанія «AGRIMATCO LTD» (Кіпр), а сторона 2 - ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА».

Відповідно до протоколу від 08.07.2021 про зарахування зустрічних вимог, сторони узгодили наступне:

п. 1. Сторони прийшли до згоди про зарахування зустрічних вимог з грошових зобов`язань, строк виконання яких настав:

пп. 1.1 За договором поставки № АМС-2018 від 12.01.2018 та № АМС-2021 від 05.01.2021 на момент підписання цього протоколу Сторона 1 є кредитором Сторони 2 на суму 1 909 570,42 фунтів стерлінгів та 650 460,45 фунтів стерлінгів відповідно, строк виконання зобов`язань за якими настав. Офіційний курс НБУ на 08.07.2021 37,7727 грн за 1 фунт стерлінгів.

пп. 1.2 За договором поставки № АМС-ЕК-21 від 24.02.2021 на момент підписання цього протоколу Сторона 2 є кредитором Сторони 1 на суму 889 000,00 дол. США, строк виконання зобов`язань за яким настав. Офіційний курс НБУ на 08.07.2021 - 27,2993 грн за 1 дол. США.

Розмір взаємних вимог, які зараховуються за вищезазначеними зобов`язаннями становить суму 642 480,31 фунтів стерлінгів, що дорівнює 889 000,00 дол. США по крос-курсу зазначених валют.

Сторони погодили, що даний протокол є підставою для припинення зобов`язань сторін у частині оплати:

по договору № АМС-2018 від 12.01.2018 на суму 359 888,42 фунтів стерлінгів;

по договору № АМС-2021 від 05.01.2021 на суму 282 591,89 фунтів стерлінгів;

по договору № АМС-ЕК-21 від 24.02.2021 на суму 889 000,00 дол. США.

Перевіркою встановлено, що відповідно до протоколу від 08.07.2021 про зарахування зустрічних вимог, оформлено припинення вимог (зобов`язань) сторін, які виражені в різних іноземних валютах, а саме:

грошових вимог Компанії «AGRIMATCO LTD» (Кіпр) до ПрАТ "АГРІМАТКО- УКРАЇНА" на загальну суму 642 480,31 фунтів стерлінгів (за імпортними контрактами);

грошових вимог ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» до Компанії «AGRIMATCO LTD» (Кіпр) на суму 889 000,00 дол. США (за експортним контрактом).

На думку відповідача, вказані взаємні грошові вимоги є різними, не є однорідними, які згідно з умовами вказаних договорів не є рівнозначними.

Таким чином, у висновку податковим органом зазначено, що припинення взаємних вимог згідно з протоколом від 08.07.2021 про зарахування зустрічних вимог за договорами: № АМС-2018 від 12.01.2018 та № АМС-2021 від 05.01.2021 на загальну суму 642 480,31 фунтів стерлінгів та № АМС-ЕК-21 від 24.02.2021 на суму 889 000,00 дол. США - є не рівнозначними, не однорідними та не можуть бути відображеними в бухгалтерському та податковому обліку ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА».

Також відповідачем зауважено, що відповідно до картки рах. 631 по постачальнику Компанія «AGRIMATCO LTD» (Кіпр) та контракту № АМС-2021 від 05.01.2021 станом на початок дня 08.07.2021 обліковується кредиторська заборгованість на суму 871 911,48 фунтів стерлінгів, що не відповідає даним, зазначеним в протоколі від 08.07.2021 про зарахування зустрічних вимог, згідно з якого заборгованість по вказаному контракту становить 650 460,45 фунтів стерлінгів.

Отже, контролюючий орган виснував, що період порушення граничних строків розрахунків: з 24.03.2022 по 22.05.2023, 26.03.2022 по 22.05.2023, 29.03.2022 по 22.05.2023, з 30.03.2022 по 22.05.2023, 30.03.2022 по 22.05.2023,08.04.2022 по 22.05.2023, кількість днів 425,423,420,419,419,410, відповідно.

Вказане, на думку податкового органу призвело до порушення позивачем частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII "Про валюту і валютні операцій, пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, в частині несвоєчасного надходження виручки за операціями у розмірі 889000,00 дол. США за експортним контрактом від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21 з компанією Agrimatco LTD (Кіпр).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено та встановлено Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який введений в дію з 07.02.2019 року.

Частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу.

Валютний нагляд відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.

При цьому, частиною 4 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.

Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Згідно з абзацами 1-3 частини 4 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви.

Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

За приписами частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до частини 8 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною 5 цієї статті.

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7.

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Відповідно до підпункту 2, 6 пункту 9 розділу ІІІ Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:

- у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документальним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;

- у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

При цьому, підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:

- вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки визначені законодавством, а у разі порушення встановлених строків до резидента застосовується відповідальність у вигляді пені у визначеному розмірі, а саме: 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості, за кожний день прострочення, при цьому, валютним законодавством передбачено можливість зняття експортної операції з контролю (завершення здійснення банком валютного нагляду) через припинення зобов`язань між резидентом і нерезидентом як шляхом їх виконання, так і у разі припинення зобов`язання в інший спосіб, зокрема, відступленням права вимоги та зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності умов, передбачених підпунктом 6 пункту 9 та підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №7.

Отже, чинне законодавство, в тому числі й спеціальне в сфері зовнішньоекономічних договорів, не містить обмежень щодо припинення зобов`язань за таким договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог, водночас, необхідно враховувати специфіку таких правовідносин, зокрема, щодо розповсюдження на них валютного нагляду.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Так, відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України), зокрема зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення закріплені також у статті 203 Господарського кодексу України, згідно з частиною третьою якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 29 грудня 2021 року у справі №826/17678/15, при тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

Із цього приводу Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в низці судових рішень дотримуються послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають: «1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги» (постанова від 31.01.2020 у справі №1340/3649/18; постанова від 16.04.2019 у справі №911/483/18; постанова від 21.11.2018 у справі №755/9929/15-ц;).

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 січня 2020 року у справі №1340/3649/18 зробив висновок щодо відповідальності резидента за ненадходження валютної виручки в разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до правової позиції, сформованої в цій постанові, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону №185/94-ВР. Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

У разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону №185/94-ВР для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог. Обставини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення внаслідок цього зобов`язань за зовнішньоекономічним договором підлягають встановленню судом з дослідженням належних щодо цього доказів.

Таким чином, відповідно до законодавства України одним із способів припинення зобов`язання є зарахування зустрічних однорідних вимог.

Як зазначалось вище, відповідно до протоколу від 08.07.2021 про зарахування зустрічних вимог, сторони визнали взаємні зобов`язання, а саме за договором №АМС-2018 від 12.01.2018 Сторона 1 (компанія «AGRIMATCO LTD» Кіпр) є кредитором Сторони 2 («ПрАТ Агріматко-Україна») на суму 1909570,42 фунтів стерлінгів, за договором № АМС-2021 від 05.01.2021 Сторона 1 (компанія «AGRIMATCO LTD» Кіпр) є кредитором Сторони 2 (Прат «Агріматко-Україна») на суму 650460,45 фунтів стерлінгів, а за договором № АМС-ЕК-21 від 24.02.2021 Сторона 2 (ПрАТ «Агріматко-Україна») є кредитором Сторони 1 ( компанії («AGRIMATCO LTD» Кіпр) на суму 889 000,00 доларів США.

Зарахування відбулося в сумі 889 000,00 дол. США. Для проведення зарахування взаємних вимог сторони в протоколі визначили крос-курс, враховуючи, що борги існували в різних валютах.

Аналізуючи твердження контролюючого органу про неоднорідність таких вимог (різниця у валюті первинних зобов`язань), суд зазначає, що однорідність вимог визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

Відповідно до статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Однорідність вимог визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

В даному випадку зобов`язання сторін по вищевказаним правочинам виражається у зобов`язанні сплатити грошові кошти, які відповідно до протоколу від 08.07.2021 узгоджено за допомогою крос-курсу.

Крос-курс доларів США до фунтів стерлінгів з урахуванням курсу гривні станом на 08.07.2021 становить 1,3837 дол. США за 1 фунт стерлінгів, а тому сторонами визначено суму 642 480,31 фунтів стерлінгів, що дорівнює 889 000,00 дол. США.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Враховуючи наведене, грошові вимоги мають розглядатись як однорідні у силу не диференційованості грошей як предмета виконання зобов`язань. При цьому, вираження зобов`язання у різних валютах та відповідний валютний курс, що є виразом вартості грошової одиниці однієї країни у грошових одиницях іншої, не змінюють самої суті грошового зобов`язання, а поняття валюти, як національної, так і іноземної, входять до категорії грошей, оскільки як іноземна, так і національна валюта є грошовими знаками.

Таким чином, посилання відповідача на неоднорідність таких вимог та, як наслідок, неможливість їх взаємного зарахування, є помилковим.

Подібна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.04.2024 у справі № 420/11771/23.

Зазначене підтверджує необґрунтованість та неправомірність нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів в розмірі 889 000,00 дол. США за експортним контрактом від 24.02.2021 № АМС-ЕК-21.

При цьому, посилання відповідача на практику Верховного Суду у господарських справах №№ 914/260/18, 914/109/16, 914/3217/16 суд не бере до уваги, оскільки у спірних правовідносинах предметом розгляду були кредитні/депозитні договори, умовами яких було чітко передбачено повернення наданих коштів/внесення депозитних коштів та нарахування відсотків на відповідні рахунки у валюті, в якій було видано кредит/внесено депозит. В межах даних справ був наявний спір між кредитором та боржником щодо заяви про зарахування зустрічних вимог з підстав наявності конфлікту згідно з умовами заяв та договорів.

Натомість, у даній справи сторони контракту дійшли згоди щодо зарахування зустрічних вимог, а відповідачем не надано будь-яких відомостей щодо оскарження протоколу від 08.07.2021 або наявності інших спорів щодо характеру зобов`язань, їх змісту, умов виконання тощо.

Ураховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення №2 від 12.10.2023 в частині нарахування пені в розмірі 26 007 606,09 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, правомірність застосування штрафних санкцій в розмірі 422 752,06 грн, нарахованої за наслідками перевірки в частині взаємовідносин позивача та контрагента Agro Tractors S.p.a. (Італія) за контрактом № 01/19 від 19.11.2019 позивачем не спростовано.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №2 від 12.10.2023 в частині нарахування 422 752,06 грн пені не підлягає скасуванню.

Судом ураховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до приписів ст. 139 КАС України на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 26 410,56 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання висновків акту перевірки недійсними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомленнярішення №2 від 12.10.2023 в частині нарахування пені в розмірі 26 007 606,09 грн.

В іншій частині задоволення позовних вимог-відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Приватного акціонерного товариства АГРІМАТКО-УКРАЇНА» (01001, м.Київ, вул. Малопідвальна, 12/10, ) судовий збір у розмірі 26 410,56 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 31 січня 2025 року.

Суддя Кочанова П.В.