Справа № 160/16776/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/16776/24

Головуючий суддя І інстанції Серьогіна О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року в адміністративній справі №160/16776/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною бездіяльності та скасування податкової вимоги та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та зобов`язати анулювати борг, який виник відповідно податкової вимоги форми Ю від 18.07.2018 року №73564-17/66 в зв`язку зі спливом строків давності;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та зобов`язати скасувати податкову вимогу та рішення №73564-17/66 про опис майна у податкову заставу, згідно акту опису майна від 07.07.2020 року №87, яка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 08.07.2020 року №27923976.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено часткоао.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні анулювання пені, яка нарахована ОСОБА_1 за період з 02.07.2018 року по 29.02.2020 року на суму 52402,55 грн.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області анулювати борг по пені, яка нарахована ОСОБА_1 за період з 02.07.2018 року по 29.02.2020 року на суму 52402,55 грн.

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України щодо не нарахування пені чи анулювання нарахованої пені у разі проведення такого нарахування поза межами 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню, розповсюджується виключно на правовідносини які виникли з 01.01.2021.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуває на обліку, як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

07.02.2018 року контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за результатами якої складено акт №5688/04-36-13-04/ відносно ОСОБА_1 від 07.02.2018 року.

Порушення зафіксовані висновком акту перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень № від 19.03.2018 року на загальну суму 162825,50 грн. (130260,40 грн. - основний платіж, 32565,10 грн. - штрафні санкції) та № від 19.03.2018 року на загальну суму 170 грн., № від 19.03.2018 року на загальну суму 13568,79 грн. (10855,03 грн. - основний платіж, 2713,76 грн. - штрафні санкції), які були направлені на адресу ОСОБА_1

03.07.2018 року позивачем було сплачено 655,00 грн.

В порядку ст. 129 Податкового кодексу України була нарахована пеня на загальну суму 0,37 грн.

09.12.2019 року контролюючим органом проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за результатами якої складено акт №15047/04-36-50-40/ відносно ОСОБА_1 від 09.12.2019 року.

Порушення зафіксовані висновком акту перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 09.12.2019 року на загальну суму 65,5 грн., яке було направлено на адресу ОСОБА_1 .

Таким чином, сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування склала 162406,37 грн.

Також, 13.12.2019 року контролюючим органом проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з військового податку за результатами якої складено акт №160840/04-36-50-40/ відносно ОСОБА_1 від 13.12.2019 року.

Порушення зафіксовані висновком акту перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 13.12.2019 року на загальну суму 19,65 грн., яке було направлено на адресу ОСОБА_1 .

Позивачем 03.07.2018 року сплачено 196,5 грн.

В порядку ст. 129 Податкового кодексу України була нарахована пеня на загальну суму 0,11 грн. Таким чином, сума податкового боргу з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування склала 13392,05 грн.

З урахуванням вимог ст. 56 та ст. 57 ПК України, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до вимог ст. 59 ПК України, у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, ГУ ДПС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі було сформовано та направлено на адресу боржника податкову вимогу форми «Ю» від 18.07.2018 року №73564-17/66.

Таким чином, вжиті заходи стягнення не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, а тому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1

05.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій Головне управління ДПС у Дніпропетровській області просило стягнути суму податкового боргу в розмірі 183736,85 грн. з платника податків ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначило, що в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 обліковується податкова заборгованість на суму 183736,85 грн., яка складається: 7938,43 грн. - єдиного податку з фізичних осіб; 162406,37 грн. - податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 13392,05 грн. - військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Сума боргу не сплачується добровільно, а тому підлягає примусовому стягненню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року по справі №160/10501/21 позовні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволені повністю та стягнуто суму податкового боргу в розмірі 183736,85 грн. з платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

21 квітня 2022 року Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрив виконавче провадження ВП №68854232.

21 лютого 2023 року ОСОБА_1 сплатив борг, який було призначено відповідно рішення від 22.11.2021 року по справі №160/10501/21.

22 лютого 2023 року постановою про закінчення виконавчого провадження Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавча справа була закрита. Чинність арешту майна боржника припинено та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Однак ГУ ДПС у Дніпропетровській області не зняло податкову заставу на рухоме майно.

24.04.2024 року позивач звернувся до відповідача із проханням надати інформацію стосовно податкової застави.

Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.04.2024 року №112/ЗПІ/04-36-13-05-03 позивачу повідомлено наступне. Згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС України по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 29.06.2018 року виник борг на загальну суму 203048,38 грн.: з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7938,43 грн; з податку на доходи, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 180232,40 грн.; військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами декларування у сумі 14877,55 грн. У зв`язку із наявністю податкового боргу, актом опису майна від 07.07.2020 року №87 відповідно до ст. 89 ПКУ, описано у податкову заставу будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, також інше майно, на яке платник податків набуває право власності у майбутньому, в межах податкового боргу, яке зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 08.07.2020 року №27923976. Станом на 26.04.2024 року по ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 72138, 77 грн. При цьому ГУ ДПС у Дніпропетровській області посилається на податкову вимогу форми «Ю» від 18.07.2018 року №73564-17/66.

Крім того, на усне звернення позивача щодо природи появи боргу в сумі 72138, 77 грн., останній отримав відповідь, що це пеня на борг який було не сплачено відповідно податкової вимоги форми «Ю» від 18.07.2018 року №73564-17/66.

Відповідно до розрахунків пені на суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, пеня у сумах 43 619,70 грн. 4 795,26 грн, 3 634,99 грн, 352,12 грн була нарахована за період з 02.07.2018 року по 29.02.2020 року.

Вважаючи, що нарахована пеня підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 днів, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 року №466-IX набрав чинності 01 січня 2021 року, нараховуючи пеню у сумах 43619,70 грн., 4795,26 грн., 3634,99 грн, 352,12 грн позивачу за період з 02.07.2018 року по 29.02.2020 року, податковий орган діяв правомірно. Однак, після набрання вищевказаним законом чинності та включення до статті 129 ПК України пункту 129.9, який прямо визначав, що нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків, контролюючий орган зобов`язаний був нараховану пеню анулювати. Станом на момент початку нарахування пені (02.07.2018 року) минуло більше 1095 днів, що настають за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків. Вказаний строк закінчився 02.07.2021 року.

За таких обставин, пеня у розмірі 52402,55 грн. з ОСОБА_1 підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 днів, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до Податкового кодексу України виникло право нарахувати таку пеню платнику податків.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 129.3.1. пункту129.3 статті 129 ПК України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 ПК України, на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

З 01.01.2021 пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

При цьому як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Закон від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.

Тобто положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України щодо не нарахування пені чи анулювання нарахованої пені у разі проведення такого нарахування поза межами 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню, розповсюджується виключно на правовідносини які виникли з 01.01.2021.

Положення Податкового кодексу України, у тому числі статті 129, не містять прямої вказівки на те, коли у контролюючого органу виникає право нарахувати пеню платнику податків.

Такі норми, зокрема пункти 129.1 та 129.3 статті 129 Податкового кодексу України, визначають лише початок нарахування пені (день, від якого слід проводити нарахування) та закінчення нарахування пені (останній день нарахування).

Відтак на переконання колегії суддів право на нарахування пені у контролюючого органу виникає також з моменту (дня) початку строку, визначеного Податковим кодексом України, для нарахування пені у відповідному випадку.

Тобто початок нарахування пені збігається в часі з правом (обов`язком) контролюючого органу здійснити таке нарахування пені.

Отже, враховуючи, що положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України розповсюджується на правовідносини які виникли з 01.01.2021, то відповідно за вказаним підпунктом анулюванню підлягатиме пеня, право по нарахуванню якої виникло у контролюючого органу з 01.01.2021 та нарахування такої пені контролюючим органом проведено поза межами 1095 днів з дня виникнення такого права.

З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції, що пеня, стягнення якої є предметом у цій справі, підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати таку пеню платнику податків, є помилковим, оскільки відповідно до розрахунків пені на суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, пеня у сумах 43 619,70 грн. 4 795,26 грн, 3 634,99 грн, 352,12 грн була нарахована за період з 02.07.2018 року по 29.02.2020 року.

Слід також зазначити, що дата звернення до суду з цим позовом (27.06.2024 року), тобто вже після набрання чинності та дії підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України) не є визначальним для застосування підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України у спірних правовідносинах.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.06.2024 року по справі № 160/538/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань позивача, відображених у відзиві на апеляційну скаргу, що відповідач допустив бездіяльність у вигляді не вчинення дій щодо списання безнадійного боргу у розмірі 72138,77 грн., то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки як вбачається з заявлених позивачем позовних вимог, предметом спору є правомірність зобов`язання відповідача саме анулювати борг, який виник відповідно до податкової вимоги форми Ю від 18.07.2018 року №73564-17/66 в зв`язку зі спливом строків давності, що є відмінним від списання.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з прийняттям нової про відмову в їх задоволенні. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року в адміністративній справі №160/16776/24 скасувати в частині задоволених позовних вимог та стягненні з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області сплаченого судового збору та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року в адміністративній справі №160/16776/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко