Справа № 540/8596/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 540/8596/21

Категорія:11100000 Головуючий в 1 інстанції: Білий П.П.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 09.09.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21 задоволено позов ОСОБА_1 частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління (далі ГУ) ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з вирішення заяви ОСОБА_1 про списання суми недоїмки, нарахованої платнику єдиного внеску від 21 січня 2021 року.

Зобов`язано ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі розглянути заяву ОСОБА_1 про списання суми недоїмки, нарахованої платнику єдиного внеску від 21 січня 2021 року та за результатом розгляду прийняти відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 17 жовтня 2023 року у справі №540/8596/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року залишено без змін.

22 липня 2024 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про визнання протиправними дій ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21 та зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21, в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що листом №3542/6/21-22-13-03-05 від 12 липня 2024 року "Про розгляд заяви" ГУ ДПС у Херсонській області його повідомило про те, що заява на списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені самозайнятої особи-платника податків ОСОБА_1 не підлягає виконанню в зв`язку з невідповідністю платника вимогам Закону України від 04 грудня 2020 року №1072-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" (далі Закон №2464-VI) п.9-15, який набув чинності з 04 грудня 2020 року, а саме платником не дотримано вимог п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI у частині подання звітності з єдиного внеску за 2017, 2018 та 2020 роки". Відповідно до абз.абз.2, 3 п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" повноваження відповідача за результатами розгляду заяви про списання недоїмки з єдиного внеску передбачають два варіанти рішень: рішення про списання суми недоїмки або рішення про відмову списання суми недоїмки. Залишення заяви без жодного рішення або "без виконання", яке намагається обґрунтувати відповідач, Законом не передбачено. Крім того, колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погодилася з доводами ОСОБА_1 про те, що ним було повністю виконано умови списання заборгованості з єдиного внеску, які передбачені п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI, оскільки, згідно додатків до заяви про списання суми недоїмки, ним своєчасно (до 01 березня 2021 року) подано до податкового органу заяву про зняття з обліку як платника єдиного внеску разом із доказами про надання відповідної звітності, згідно вимог ч.2 ст. 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт вказує, що навіть, якщо дійсно "Звіти про суми нарахованого єдиного внеску ФОП Білого ПП за 2017, 2018 та 2020 роки не прийняті Пенсійним фондом України", а "відомості зі звітності страхувальника не внесено до Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування", позивач не може нести відповідальність за ці недоліки, оскільки за положеннями абз.2 п.2 Розділу І Порядку №435, абз.2 п.2 Розділу І Інструкції №859 після отримання податкової звітності подальше її використання (обробка інформації, внесення її до баз даних (реєстрів), тощо) здійснюється виключно працівниками відповідача, які і відповідають за повноту та достовірність цієї роботи;

- апелянт вважає, що проведення камеральної перевірки у такій спосіб свідчить про використання відповідачем своїх повноважень не з тією метою, для якої ці повноваження надані, оскільки проведення саме такої камеральної перевірки не забезпечує реалізацію п.п.9-15 розділу VШ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", повністю спотворює механізм списання недоїмки, визначений цією правовою нормою. Позивач схиляється до цієї думки ще й через те, що протягом всього часу розгляду справи №540/8596/21 відповідач стверджував у своїх процесуальних документах, що позивач не подавався до контролюючого органу інший звітний документ декларація про майновий стан і доходи за 2020 рік, доки ця позиція не була повністю спростована апеляційним судом;

- апелянт зазначає, що саме для досягнення цієї мети усунення дискримінації для осіб, яких було зобов`язано сплачувати єдиний соціальний внесок без отримання доходу, законодавець передбачив можливість списання недоїмки з єдиного внеску навіть для осіб, які не подавали податкову звітність у 2017 - 2020 роках: згідно з абз.абз.2, 3 п.п.9-15 Закону №2464-VI (у редакції Закону №592-ІХ) передбачена зазначеним пунктом звітність подається платником (особою) виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

- висновок суду про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21 відповідачем проведена камеральна перевірка та прийняте рішення про відмову у списанні через невідповідність позивача умовам п.п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI зроблений з порушенням норм процесуального права, тобто за відсутності достатніх доказів, без дослідження всіх обставин справи.

- апелянт наголосив, що лист відповідача від 12 липня 2024 року №3542/6/21-22-13-03-05 у дійсності і є рішенням відповідача про відмову у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску суперечить п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI та критеріям до рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ч.2 ст. 2 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21 відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 про списання суми недоїмки, нарахованої платнику єдиного внеску від 21 січня 2021 року та прийнято рішення (оформлене листом) від 12 липня 2024 року №3542/6/21-22-13-03-05 про відмову у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 14, 77, ч.1 ст. 370, ч.ч.1, 2 ст. 382, ч.ч.1, 4, 5, 6 ст. 383 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.ч.1, 4, 5, 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21, зокрема, зобов`язано ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі розглянути заяву ОСОБА_1 про списання суми недоїмки, нарахованої платнику єдиного внеску від 21 січня 2021 року та за результатом розгляду прийняти відповідне рішення.

Згідно висновків П`ятого апеляційного адміністративного суду в постанові від 17 жовтня 2023 року по цій справі ОСОБА_1 було повністю виконано умови списання заборгованості з єдиного внеску, які передбачені п.9-5 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI, оскільки, згідно додатків до заяви про списання суми недоїмки, ним своєчасно (до 01 березня 2021 року) подано до податкового органу заяву про зняття з обліку як платника єдиного внеску разом із доказами про надання відповідної звітності, згідно вимог ч.2 ст. 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року.

При цьому, вказаним рішенням визначено, що вирішення питання відповідності позивача всім необхідним умовам, передбаченим законом для списання недоїмки з єдиного внеску за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року є дискреційним повноваженням податкового органу за наслідками здійснення камеральної перевірки, яка відповідачем не здійснювалася. Однак, всупереч абз.5 п.9-15 розділу VIII Закону №2464-VI, рішення відповідачем не приймалося.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі із заявою щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21.

Листом від 12 липня 2024 року ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відмовило позивачу у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску вказавши, що відповідно до інформаційно-комунікаційної системи податкових органів ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонська ДШ (Херсонській район) (2103) з 24 лютого 2005 року як самозайнята особа адвокат. Дата подання заяви про знаття з обліку як платника податків 21 січня 2021 року. Згідно відомостей Пенсійного фонду України ФОП ОСОБА_1 в якості платника єдиного соціального внеску перебував на обліку з 16 листопада 2004 року за №, з 01 січня 2018 року пенсіонер, який досяг пенсійного віку. На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 та п.75.1 ст. 75, ст. 76 ПК України зі змінами та доповненнями проведено камеральну перевірку з питання подання звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період з 01 січня 2017 року по 01 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_1 . За результатами проведеної камеральної перевірки встановлено, що Звіти про суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017, 2018 та 2020 роки не прийняті Пенсійним фондом України. Відповідно п.1 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 (втратив чинність 01 січня 2022 року), чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених Порядком, який пройшов усі контролі при завантажені до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб. Згідно п.8 Порядку, Звіт страхувальником має подаватися в повному обсязі. Звіт складений з порушенням вимог Порядку, у тому числі без обов`язкових реквізитів, передбачених п.6 Порядку, та поданий без необхідних таблиць, не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався. Підтвердженням поданої звітності для платників є квитанція №1 та квитанція №2. Відповідно до квитанцій №2, отриманих до Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017, 2018 та 2020 роки, зазначених в таблиці 2, відомості зі звітності страхувальника не внесено до Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування та вважаються не поданими платником. Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вважає, що заява на списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені самозайнятої особи-платника податків ОСОБА_1 не підлягає виконанню в зв`язку з невідповідністю платника вимогам Закону України від 04 грудня 2020 року №1072-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 п.9-15, який набув чинності з 04 грудня 2020 року, а саме платником не дотримано вимог п.9-15 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 у частині подання звітності з єдиного внеску за 2017, 2018 та 2020 роки, що є причиною для відмови у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Таким чином, на виконання рішення суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21 відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 про списання суми недоїмки, нарахованої платнику єдиного внеску від 21 січня 2021 року та прийнято рішення (оформлене листом) від 12 липня 2024 року №3542/6/21-22-13-03-05 про відмову у списанні заборгованості зі сплати єдиного внеску.

В свою чергу, колегія суддів враховує, що П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17 жовтня 2023 року по даній справі визначено, що вирішення питання відповідності позивача всім необхідним умовам, передбаченим законом для списання недоїмки з єдиного внеску за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року є дискреційним повноваженням податкового органу за наслідками здійснення камеральної перевірки, яка відповідачем не здійснювалася.

Таким чином, саме до повноважень ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі належить вирішення питання відповідності позивача всім необхідним умовам, передбаченим законом для списання недоїмки з єдиного внеску за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення зави ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №540/8596/21, в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 382-1 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.