Справа № 560/17946/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

04 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони), в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2024 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби за абзацом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2024 року щодо його звільнення з військової служби та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та в якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення, відповідно до абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, у якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Однак станом на момент подачі позовної заяви відповіді на поданий рапорт не отримав.

Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду, за захистом своїх прав.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що з долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері позивача, які могли б здійснювати за нею догляд.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних силах України з квітня 2022 року за призовом по мобілізації на період військового стану.

11.11.2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", за сімейними обставинами через необхідність здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Вказаний рапорт був направлений засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта", 11.11.2024 на адресу відповідача, що підтверджується накладною від 12.11.2024 №034.

19.11.2024, за результатами розгляду рапорту позивача, відповідачем складено лист-відповідь, про відмову у звільненні військовослужбовця у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232).

Відповідно до ст.1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За нормами частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом вище, 11.11.2024 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

До вказаного рапорту було долучено: копії документів щодо позивача - ОСОБА_1 , а саме: паспорту, свідоцтва про народження, картки платника податків, військового квитка та копії документів матері позивача ОСОБА_2 , а саме: паспорту, картки платника податків, довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №938320, копії висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі, довідки ЛКК КНП "Хмельницька обласна лікарня" Хмельницької обласної ради від 08.08.2024, пенсійного посвідчення, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, витягу актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, довідки №5-5664-24 від 16.10.2024, заяви від 21.10.2024 №2707; витягів з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідачем в ході розгляду рапорту встановлено брак документів, які підтверджують факт відсутності інших членів сім`ї І чи II ступеня споріднення ОСОБА_2 - матері військовослужбовця, як особи з інвалідністю ІІ групи.

За результатами розгляду рапорту у звільненні військовослужбовцю було відмовлено "у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", про 19.11.2024 складено лист-відповідь.

Суд зазначає, що додані до рапорту старшого солдата ОСОБА_1 документи підтверджують наявність у нього матері, ОСОБА_2 , а також той факт, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.

Однак, з долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері позивача, які могли б здійснювати за нею догляд.

Серед інших документів, які було додано до рапорту, наявна заява від 21.10.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона зазначила, що обрала сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як єдину військовозобов`язану особу, для здійснення за нею догляду. Інші працездатні особи, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні.

Суд звертає увагу, що підстава, на яку посилається позивач в рапорті, передбачає підтвердження обставин саме щодо умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Тобто, зазначене не стосується виключно осіб які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати особу, за якою необхідний постійний догляд в розумінні згаданої вище підстави для звільнення.

Суд наголошує, що інформація, викладена в заяві від 21.10.2024 ОСОБА_2 , щодо того, що "інші працездатні члени сім`ї, які могли б здійснювати такий догляд, відсутні", також не підтверджена жодними документами, а в цій же заяві зазначено "Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису на документі, не посвідчує факти, викладені в ньому, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою".

При цьому, інші документи, які позивач долучив до рапорту про звільнення, не дають змогу встановити про наявних та/або відсутніх інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення його матері, ОСОБА_2 , або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, з матеріалів справи та долучених до рапорту документів не є можливим встановити факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення матері позивача, які могли б здійснювати за нею догляд, а тому у військової частини НОМЕР_1 не було підстав для задоволення рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів позовні вимоги, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.П. Шевчук