Справа № 539/5737/24
Суддя: Рудалєва Л. В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/5737/24
Провадження № 2-а/539/8/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
у складі: головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі Бас В.Г.,
представниці позивача адвокатки Власової С.М.,
представник відповідача у судове засідання не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Лубни Полтавської області в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області, капрала поліції Токаря Дмитра Олександровича серії ЕНА №3613254 від 06 грудня 2024 року якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн (далі оскаржувана постанова); закрити справу про адміністративне правопорушення.
Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки працівники відповідача неправомірно зазначили у ній про порушення позивачем пункту 2.1ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), а саме: відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Як правову підставу звернення до суду із вказаної заявою позивач зазначив вимоги пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон 2004), відповідно якого він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України; Закону України «Про особливості надання публічних (електронних) послуг» та статті 16 Закону України «Про дорожній рух», якими надана можливість пред`являти документи, що надають право керувати транспортним засобом, в електронному вигляді.
26 грудня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив про те, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки позивач не звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а на момент зупинки його автомобіля та складення оскаржуваної постанови позивач не мав поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив норми пункту 2.1ґ Правил дорожнього руху.
30 грудня 2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому він звернув увагу, що відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі страховий поліс у разі, якщо такий договір укладено. При цьому, Правилами дорожнього руху визначено, що водії, які звільняються відповідно до законодавства від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи. Позивач є інвалідом війни 2 групи і як особа з інвалідністю в наслідок війни звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Заяви та клопотання сторін
23 грудня 2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи для можливості підготовки відзиву на позовну заяву.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 23 грудня 2024 року.
У зв`язку із клопотаннями представника позивача розгляд справи відкладався на 23 грудня 2024 року та 04 лютого 2025 року.
У судові засідання, які були призначені на 23 грудня 2024 року та 04 лютого 2025 року, відповідач/ його представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені.
У судовому засіданні позивач та його представниця адвокатка Власова С.М. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується Посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 27 січня 1999 року, а також має посвідчення водія НОМЕР_3 , видане 11 липня 2017 року центром 5343.
У власності позивача перебуває транспортний засіб HONDA ACORD 3HГ, державний номерний знак НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .
06 грудня 2024 року о 09.37 в селі Засулля Лубенського району Полтавської області на дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 208 км, позивач був зупинений працівниками відповідача та щодо нього цього ж дня була складена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3613254, у якій зафіксовано порушення пункту 2.1ґ Правил дорожнього руху - відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За результатами перевірки чинності полісу станом на 06 грудня 2024 року транспортний засіб HONDA ACORD 3HГ, державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить позивачу, полісу внутрішнього страхування не має.
Оскаржуваною постановою до позивача застосовано штраф у сумі 425,00 грн за порушення ним частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини щодо винесення оскаржуваної постанови.
Не погоджуючись із діями працівників відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та законами України.
Згідно із нормами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом України "Про дорожній рух" визначено, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.1.ґ Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Пунктом 13.1 статті 13 Закону 2004 визначено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному КАС України (частина четверта статті 242 КАС України).
Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у зв`язку із наступним.
З аналізу змісту статей 9 та 280 КУпАП вбачається, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Як підтверджується матеріалами справи та зазначено вище, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач як водій не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
При цьому, як було зазначено вище, до позовної заяви позивачем долучено копію посвідчення що підтверджує наявність у позивача статусу інваліда 2 групи та, відповідно, наявність права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, тобто з урахуванням вимог пункту 13.1 статті 13 Закону 2004 позивач станом на 06 грудня 2024 року (момент зупинки) є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки водій був звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на час складання оскаржуваної постанови та не міг вчинити адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Враховуючи викладене, а також те, що встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови.
Судовий збір
Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, з урахуванням задоволення позову на користь держави підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись статтями 77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області, капрала поліції Токаря Дмитра Олександровича серії ЕНА №3613254 від 06 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Інформація про учасників справи відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (юридична адреса: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок №3, ).

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва