Справа № 520/31512/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року № 520/31512/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

представника позивача Соколовської А.В.,

представника відповідача Бучко А.П.,

свідка ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100000/2024/000143/2 від 04 жовтня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100320/2024/000979.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100000/2024/000143/2 від 04 жовтня 2024 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100320/2024/000979, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Київською митницею подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибула, позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позовної заяви заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) та TIANJIN BORUITE BICYCLE CO., LTD (Продавець) було укладено контракт від 03.06.2024 № BRT243001.

До митного оформлення було подано митну декларацію 24UA60U5, разом із якою подано: пакувальний лист (Packing list) № BRT243001 від 03.06.2024 р.; рахунок-фактуру (ІНВОЙС) (Commercial invoice) № BRT243001 від 03.06.2024 р.; коносамент (Bill of lading) № S від 13.07.2024 р.; коносамент (Bill of lading) № SSCNDCHK06/200 від 18.09.2024 р.; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 2509/24-01 від 25.09.2024 р.; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 2509/24-02 від 25.09.2024 р.; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 2509/24-03 від 25.09.2024 р.; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 24С040000732/00003 від 23.07.2024 р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA500110/2024/000668 від 25.09.2024 р.; некласифікований комерційний документ (swift) від 04.06.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 240924/01 від 24.09.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 240924/02 від 24.09.2024 р.; документ що підтверджує вартість перевезення товару № 240924/03 від 24.09.2024 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № BRT243001 від 03.06.2024 р.; договір про надання послуг митного брокера № МБ019/01 від 04.12.2023 р.; договір (контракт) про перевезення № 0107/24/05 від 01.07.2024 р.; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю б/н від 26.09.2024 р.; інші некласифіковані документи (Разова перепустка) № ПР-99000 від 26.09.2024 р.; інші некласифіковані документи (Разова перепустка) № ПР-99001 від 26.09.2024 р.; інші некласифіковані документи (Разова перепустка) № ПР-99002 від 26.09.2024 р.; копія митної декларації країни відправлення № 00163779 від 09.07.2024 р.; копія митної декларації країни відправлення №00163780 від 09.07.2024 р.; копія митної декларації країни відправлення № 00163782 від 09.07.2024 р.

Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА100000/2024/000143/2 від 04 жовтня 2024 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100320/2024/000979.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Київською митницею було направлено запит щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Електронними повідомленнями від 03.10.2024 р. о 16:39:10, 16:39:16, 16:39:23, 16:39:33, 16:39:38, 16:39:52, 16:39:58, 16:40:04 до документа 24UA60U5 додатково до митниці на забезпечення митного оформлення надано: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-65/09-2024 від 25.09.2024 р., прейскурант (прайс-лист) виробника товару (Ргісе List) від 02.06.2024 р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-22365 від 24.09.2024 р., рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-22358 від 24.09.2024 р., рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-22366 від 24.09.2024 р., переклад митної декларації країни відправлення № 00163779 від 09.07.2024 р., переклад митної декларації країни відправлення № 00163780 від 09.07.2024 р., переклад митної декларації країни відправлення № 00163782 від 09.07.2024 р.

Листом від 03.10.2024 митний орган повідомлено, що документи на вантаж, що йде на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , згідно з INVOICE № BRT243001 від 03.06.2024 р. до Контракту № BRT243001 від 03.06.2024 р., СМР № 2509/24-01 від 25.09.2024 р., СМР № 2509/24-02 від 25.09.2024 р., СМР № 2509/24-03 від 25.09.2024 р., на вантаж - Велосипеди з шарикопідшипниками, були надані в повному обсязі, інші документи в десятиденний термін не надаватимуться.

Щодо посилань митного органу на те, що у наданих транспортних документах (коносаментах) наявні відмітки інших перевізників, а саме: «Hunicorn Shipping Co., Ltd». та не зазначається підприємство ТОВ «Клевер Тім», яким були видані довідки про транспортні витрати та виставлені рахунки на оплату послуг з доставки товару, а також не надання до митного оформлення договору з експедитором та перевізником, суд зазначає наступне.

Так, до митного оформлення було надано договір транспортного експедування № 0107/24/05 від 01.07.2024 р. укладений між позивачем і експедитором ТОВ «Клевер Тім».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Відповідно до умов вказаного договору Експедитор бере на себе зобов`язання виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно- експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів Клієнта; для виконання своїх обов`язків за договором Експедитор має право укладати від свого імені договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України (п.п. 1.1. та 2.1.1. договору).

Тобто, відповідно до договору транспортного експедирування, Експедитор повністю бере на себе зобов`язання перед Клієнтом по організації перевезення, для цього він може укладати договори з перевізниками, портами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України, тому за таких умов Клієнт ніяк не взаємодіє із залученими третіми особами Експедитора, так як це суперечить самому принципу експедирування.

При цьому, не передбачено подачі декларантом документів, якими б підтверджувалися взаємовідносини позивача із третіми особами, яких було залучено Експедитором.

Крім того, до митного оформлення надавалися коносаменти, міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR), які видано морським перевізником та автоперевізником, які залучались безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Щодо посилань митного органу на те, що не надано до митного оформлення першого листа коносаменту від 18.09.2024 № SSCNDCHK06/200, суд зазначає наступне.

Коносамент, як товарно-транспортний документ на вантаж, не містить визначення вартості його перевезення морським транспортом, а відображає реквізити вантажовідправника та вантажоотримувача, характеристики товару та основні умови поставки, які узгоджені сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 134 Кодексу торговельного мореплавства України коносамент є документом, який підтверджує зміст та укладання договору морського перевезення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України).

В даному випадку умови поставки товару узгоджені сторонами в контракті № BRT243001 від 03.06.2024, відповідно до п.п. 3.3. якого товар поставляється продавцем на умовах FOB TIANJIN (Китай) згідно правил Інкотермс 2010 та відправлення товару до місця призначення здійснюється відправником, за його рахунок та входить до ціни товару.

Тобто відправник сам несе всі витрати із завантаження, доставки товару до порту TIANJIN.

Таким чином, коносамент є лише товарно-транспортним докуметом, який відображає / підтверджує шлях переміщення/слідування товарно-матеріальних цінностей та не є документом, який декларант зобо 'язаний надати для митного оформлення товару.

Крім того, вартість морського перевезення відображена та підтверджена у наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати № 240924/01, № 240924/02, № 240924/03 від 24.09.2024 р. та рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-22358, № РФ-22365, № РФ-22366 від 24.09.2024 р.

Таким чином, вищевказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Щодо посилань митного органу на те, що декларантом не надано жодного документу стосовно оплати транспортних послуг, хоча на дату подання митної декларації транспортні послуги вже мали бути сплачені, суд зазначає наступне.

За приписами п. 6 ч. 2 статті 53 МК України передбачено надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а не надання саме банківських документів стосовно оплати транспортних послуг.

Так, на підтвердження заявленої митної вартості щодо транспортування до митного органу були надані довідки про транспортні витрати № 240924/01, № 240924/02, № 240924/03 від 24.09.2024 р., рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-22358, № РФ-22365, № РФ-22366 від 24.09.2024 р. та договір транспортного експедування № 0107/24/05 від 01.07.2024.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2021 у справі № 380/842/20 прийшов до висновку, що відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару, тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Щодо посилань відповідача на неподання декларантом достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки FOB - TIANJIN всіх витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів до названого місця призначення, суд зазначає наступне.

Так, при митному оформлені було надано довідки про транспортні витрати № 240924/01, № 240924/02, № 240924/03 від 24.09.2024 р. разом з CMR № 2509/24-01, 2509/24-02, 2509/24-03 від 25.09.2024 р., коносаменти № SSCNDCHK06/200 від 18.09.2024 р., № S від 13.07.2024 р. та договір транспортного експедування № 0107/24/05 від 01.07.2024 р. з ТОВ «Клевер Тім», які містять усі необхідні дані та складові такої митної вартості оцінюваного товару, як витрати на транспортування.

Законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витратна перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 13 січня 2022 р. справа № 520/11061/2020.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, позивачем додатково було надано рахунки-фактури щодо транспортно-експедиційних послуг № РФ-22358, № РФ-22365, № РФ-22366 від 24.09.2024 р.

Отже, вищевказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Щодо посилань митного органу на те, що у наданих до митного оформлення митних деклараціях країни відправлення зазначено коносамент з іншими реквізитами, ніж у поданому декларантом до митного оформлення, та відсутні відмітки митних органів та дата оформлення, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися митному органу у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17 прийшов до висновку, що перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України і в ньому відсутній такий документ, як «експортна декларація країни відправлення». Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів

Таким чином, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Щодо посилань відповідача на те, що прайс-лист від 12.12.2023 б/н не містить всього асортименту продукції продавця, є адресним, тобто не надає інформацію щодо дійсності ціни оцінюваних товарів, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994), суд зазначає наступне.

Так, Верховним Судом зроблено висновок у постанові від 08.12.2022 року у справі № 420/2792/19, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 р. у справі № 810/690/17 зазначив, що посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 року у справі № 460/2674/20 щодо доводів митниці про те, що долучений декларантом документ прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії, у зв`язку з чим витребував додаткові документи, зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, з оглядуна наступне: термін дії прайс-листа не є обов`язковим реквізитом такого виду документу, а тому може у ньому не зазначатися; продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності.

Також, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс - листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Таким чином, прайс-лист є додатковим документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Крім того, до митного оформлення надавались висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-65/09-2024 від 25.09.2024 р., прейскурант (прайс-лист) виробника товару (Price List) від 02.06.2024 р., рахунки-фактури про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно- експедиційні послуги № РФ-22358, № РФ-22365, РФ-22366 від 24.09.2024 р., копії митних декларацій країни відправлення № 00163779, № 00163780, № 00163782 від 09.07.2024 р. із перекладом.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Так, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА100000/2024/000143/2 від 04 жовтня 2024 року.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, митним органом при визначенні митної вартості застосовувався 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосування другорядних методів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом використанні ціни за одиницю товару, що є некоректним в даному випадку. Тобто, відповідачем не враховано того, що товари в даному випадку можуть мати різні характеристики та відповідно вартість.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

В судовому засіданні було допитано свідка. Проте, пояснення свідка не спростували протиправності та необґрунтованості оскаржуваних рішень.

З огляду на викладене, рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100000/2024/000143/2 від 04 жовтня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100320/2024/000979 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської митниці (03124, місто Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8, корпус А, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UА100000/2024/000143/2 від 04 жовтня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100320/2024/000979.

Стягнути з Київської митниці (03124, місто Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8, корпус А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 6256 (шість тисяч двісті п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 05.02.2025