Справа № 375/2077/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Справа № 375/2077/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

третя особа, яка не Управління патрульної поліції у Київській

заявляє самостійних області Департаменту Патрульної поліції,

вимог на предмет спору,

на стороні Відповідача

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, патрульної поліції у Київській області Департаменту Патрульної поліції, в якому просив скасувати як незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3446115, винесену 09.11.2024 року щодо ОСОБА_1 та справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до водія електричного транспортного засобу - електровелосипеду.

Також ОСОБА_1 наполягав на тому, що він ніколи не притягався до адміністративної відповідальності саме Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, не був позбавлений права керування на 10 років.

Крім того, Позивач зазначив, що спірна постанова винесена щодо особи ОСОБА_1 , а згідно паспортних даних, дійсним прізвище особи є « ОСОБА_1 ».

2. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що електровелосипеди підпадають під ознаки легкого персонального електричного транспортного засобу, прирівняні до транспортних засобів, а тому особи, що керують такими транспортними засобами є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху України.

При цьому суд відзначив, що Позивача було позбавлено права керування всіма транспортними засобами, а не лише механічними, як зазначено у позові.

Також суд встановив, що саме Позивач, ОСОБА_1 , 18.07.2023 був позбавлений у праві користування транспортними засобами Білоцерківським міськрайонним судом Київської області строком на 10 років.

Крім того, суд дійшов до висновку, що у спірній постанові дійсно було допущено описку, однак це не може бути підставою для визнання її протиправною.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що він не є суб?єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху може нести виключно водій механічного транспортного засобу.

Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції порушив принципи змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки з власної ініціативи витребував постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025 та від 21.01.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. 03.02.2025 у судове засідання учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до ст. 311 КАС України апеляційним судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.

6. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів Апелянта, а також законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, поліцейським взводу 2, роти 2, батальйону №2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській обл. Департаменту патрульної поліції винесено постанову серія ЕНА № 3446115 від 09.11.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З вказаної постанови вбачається, що 09.11.2024 о 20.07 годині по вул. Висока у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, водій рухався на транспортному засобі АКО без номерних знаків, при цьому 18.07.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.п. «а» п. 2.1 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до паспорту ім`я Позивача зазначено, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2023 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено штраф та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк 10 років. У постанові суду вказано дату народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності 04.11.1997.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що до адміністративної відповідальності притягувався ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Це підтверджується протоколами по справі про адміністративне правопорушення, направленням на проходження на стан алкогольного сп`яніння, інформацією із АРМОР, листом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 26.05.2023.

Дослідивши записи з нагрудних камер патрульних поліцейських, судом встановлено, що у файлі 0000000__0024B зафіксовано, що саме ОСОБА_1 було зупинено патрульними поліцейськими, на 09.58 хвилині запису він повідомляє своє прізвище, ім`я та по батькові, ОСОБА_1 .

Судом також досліджено дані файлів зафіксованими із застосуванням нагрудної камери патрульного поліцейського, та записаною копією на СD-диск, які відповідач додав до відзиву на позов. Так у файлі на диску на 20.51 хвилині за місцевим часом зафіксовано зізнання ОСОБА_1 у тому, що він керує, на його думку, велосипедом без документів.

Факт керування транспортним засобом підтверджується також даними файлу відеореєстратора автомобіля патрульних поліцейських 2-2-1596af20-bb96-11ef-b050-076ec487135d, записаному на диск 2/2, доданого до відзиву на позов.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно зі ст. 1.10 ПДР механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною третьою статті 126 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною четвертою статті 126 КУпАП, є наявність відповідного складу правопорушення, а саме здійснення нею керування транспортним засобом особою за умови, що вона позбавлена такого права.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2023 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено штраф та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк 10 років.

12. Станом на дату винесення постанови серії ЕНА № 3446115 від 09.11.2024, що є предметом спору в цій справі, вказане судове рішення у справі № 357/6323/23 набрало законної сили та не було оскаржено ОСОБА_1 .

13. Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин Позивач був позбавлений права керування транспортним засобом, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений спеціального права строком лише на 3 роки, судова колегія до уваги не приймає.

14. Разом з тим, колегія суддів відзначає, що Апелянта було притягнуто до відповідальності за порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху, згідно з якими водій саме механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

15. Водночас, згідно з п. 1.10 ПДР, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

16. Усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів відзначає, що транспортний засіб, на якому рухався Апелянт - електровелосипед «MINAKO Monster» - не є механічним транспортним засобом у контексті п.2.1.а ПДР для керування яким особа повинна мати посвідчення водія, оскільки потужність його електродвигуна не перевищує 1 кВт, що підтверджується наявною у матеріалах справи інструкцією користувача /т.1 а.с. 14-14 зв./.

17. Більш того, як вбачається з наявних у справі матеріалів відеофіксації, про зазначені обставини Апелянт повідомив представникам патрульної поліції, однак, відомості про потужність двигуна протиправно не були ними враховані під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

18. Твердження Відповідача про те, що транспортний засіб ОСОБА_1 належить до категорії А1 (мопеди, моторолери і інші транспортні засоби, що мають двигун з робочим об`ємом до 50 см3 або електродвигун потужністю до 4 кВт) колегія суддів вважає необґрунтованим та до уваги не приймає з огляду на викладене вище.

19. Отже, на ОСОБА_1 не поширюються вимоги п.2.1.а ПДР, а висновок Відповідача про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за його порушення є протиправним.

20. Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим та не приймає до уваги твердження Апелянта про те, що спірна постанова у справі винесена щодо іншої особи - ОСОБА_1 , а не щодо нього, оскільки наявні у матеріалах справи записи з нагрудних камер патрульних поліцейських дозволяють апеляційному суду стверджувати, що саме Апелянта було зупинено патрульною поліцією 09.11.2024. Крім того, у спірній постанові зазначено серію та номер паспорта громадянина України, які відповідають серії та номеру паспорта Апелянта /т.1 а.с. 7, 13/.

21. Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, витребовуючи докази з власної ініціативи, порушив принципи змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України, суд не позбавлений права витребовувати докази за власною ініціативою. Так, апеляційний суд наголошує, що збирання доказів в адміністративному судочинстві, на відміну від інших форм правосуддя, покладається не лише на позивача та відповідача, але і на суд.

22. Аналізуючи усі доводи сторін колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

23. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

24. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

25. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року - скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

26. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, оскільки колегія суддів дійшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 1514,00 грн (605,60 грн +908,40 грн).

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту Патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3446115 від 09.11.2024.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, Київська область, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, 6) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1514,00 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 03 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев