Справа № 460/14064/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року м. Рівне №460/14064/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3
доМіністерства оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (далі - треті особи), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 30.08.2024 № 19/зм в частині:

визнання права ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на отримання частки одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період дії воєнного стану, солдата ОСОБА_3 ;

внесення змін до п. 56 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 12.01.2024 № 4/168, шляхом його викладення в новій редакції, згідно з яким право на отримання одноразової грошової допомоги визнано за двома синами загиблого: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у рівних частках кожному;

визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 20.09.2024 № 206/168 в частині - призначення матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період дії воєнного стану, солдата ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги у розмірі 1/3 частини 15 000000 грн., в сумі 5 000000 грн.00 коп..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в жовтні 2024 року, у зв`язку із затримкою виплати одноразової грошової допомоги, вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де її було проінформовано, що вказана затримка пов`язана із наявністю нового рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 30.08.2024 № 19/зм, яким уточнено склад осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_3 , шляхом доповнення матір`ю позивача - ОСОБА_4 . Вважає наведене рішення безпідставним та необґрунтованим, оскільки з 13.08.1998 року вона є громадянкою України, яка також має не припинене громадянство російської федерації. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву; залучено до участі у справі треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; запропоновано третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача надати суду пояснення по суті позовної заяви.

Через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що відповідно до статей 16-1, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання допомоги, в редакції на момент дати смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розповсюджується зокрема на батьків загиблого (померлого) військовослужбовця. Пунктом 1 статті 16-3 Закону імперативно визначено, що лише у разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Подані на розгляд комісії Міноборони матеріали не містили документального підтвердження факту відмови від призначення та отримання одноразової грошової допомоги матір`ю ОСОБА_3 , яка також претендує на отримання допомоги. Приймаючи рішення про призначення допомоги матері загиблого військовослужбовця, комісія Міноборони врахувала, що згідно Висновку ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.09.2023 № 12/1/4265 та Доповіді від 08.12.2023 № 12/1/6676 про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за допомогою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у м. Рівне, є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , має паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 13.08.1998 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області. Відповідно має право на частку одноразової грошової допомоги. Статтею 2 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Згідно статті 22 закону України «Про громадянство України» Президент України приймає рішення і видає укази про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених статтями 18, 19 Закону України «Про громадянство України», є дата видання відповідного указу Президента України. Відповідний указ Президента України про припинення громадянства України ОСОБА_4 не видавався. З підстав наведених у відзиві, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

На адресу суду третьою особою подано пояснення на позовну заяву.

Не погоджуючись із позицією наведеною у поясненнях на позовну заяву, позивач подала відповідь на пояснення.

Оскільки, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.77 Витягу з наказу № 156 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 , призваного по мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , колишнього командира бойової машини-командира механізованого відділення механічного взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 в результаті проникаючих вогнепальних поранень голови, грудної клітки, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син військовослужбовця ОСОБА_3 2003р.н. та колишня дружина загиблого, позивач ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 2009р.н., звернулися до начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 56. Двом синам загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 02.06.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.09.2023 № 321/КЦ/7110 - в сумі 15000000 грн., що підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.01.2024 № 4/168.

Судом з`ясовано, що 21.07.2023 батьки військовослужбовця ОСОБА_3 2003р.н. звернулися до начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 її сина ОСОБА_3 .

Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: ОСОБА_3 , батьку загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 02.06.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.09.2023 № 321/КЦ/7110, що підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 № 27/в.

Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 № 19/зм підтверджується, що у зв`язку із уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийнято такі рішення:

"...Згідно листа Управління Служби безпеки України в Рівненській області в ході перевірки батьків загиблого військовослужбовця встановлено, що батько є громадянином російської федерації, а мати є громадянкою України, однак у встановленому законом порядку не вийшла з громадянства російської федерації та є особою з подвійним громадянством (біпатрид).

Відповідно до статті 4 Конституції України в України існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 2 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Стаття 22 закону України «Про громадянство України» Президент України приймає рішення і видає укази про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених статтями 18, 19 Закону України «Про громадянство України», є дата видання відповідного указу Президента України.

З огляду на наведене, мати загиблого ОСОБА_3 є громадянкою України та має право на призначення частки допомоги.

У зв`язку із уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги пункту 56 протоколу засідання Комісії від 12.01.2024 № 4/168 викладено в такій редакції:

56. Двом синам загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 02.06.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.09.2023 № 321/КЦ/7110 - в розмірі 2/3 частини 15000000 грн., в сумі 10000000 (Десять мільйонів) грн. 00коп. у рівних частках, що підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.08.2024 № 19/зм.

Не погоджуючись із розподілом одноразової грошової допомоги для матері загиблого, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ст. 41 Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Положеннями ст. 16-3 Закону № 2011-XIІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі п. 3, 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24 лютого 2022 року по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова № 168, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Державні органи, зазначені у пунктах 1-1-2 цієї постанови, мають право отримувати інформацію від державних органів, які є власниками (розпорядниками, держателями, володільцями, адміністраторами тощо) інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень частини п`ятої статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, частини шостої статті 100 Закону України Про Національну поліцію та пункту 7 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Постановою Кабінету Міністрів України №1066 від 27.09.2022 в п. 2 Постанови №168 внесено зміни, які набули чинності з 30.09.2022 та п. 2 вказаної постанови викладено в наступній редакції:

«Установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Спірним питанням у даній справі є питання наявності у матері загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Постанови КМУ № 168, у зв`язку із тим, що вона є особою з подвійним громадянством: України та російської федерації.

Суд зауважує, що приймаючи рішення про призначення допомоги матері загиблого військовослужбовця, комісія Міноборони врахувала, що згідно Висновку ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.09.2023 № 12/1/4265 та Доповіді від 08.12.2023 № 12/1/6676 про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за допомогою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у м. Рівне, є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , має паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 13.08.1998 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, як наслідок має право на частку одноразової грошової допомоги.

З цього приводу суд вказує, що підстави набуття і припинення громадянства України визначаються Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III).

Статтею 2 Закону № 2235-III визначені принципи законодавства України про громадянство.

Так, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків безгромадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Згідно із пункту першого статті 22 цього Закону, Президент України приймає рішення і видає укази про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Частиною п`ятнадцятою статті 18 Закон № 2235-III визначено, що датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідно до листа Управління Служби безпеки України від 01.12.2023 № 2/1647, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.08.1998 року є громадянкою України, однак у встановленому законом порядку не вийшла з громадянства рф та є громадянкою рф (біпатрид).

Закон № 2235-III визначає, що держава гарантує рівність перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України.

Відтак, ОСОБА_4 виступає у спірних правовідносинах лише як громадянка України. Доказів того, що Указ Президента України про припинення громадянства України стосовно ОСОБА_4 видавався, для суду не представлено.

Таким чином, мати загиблого військовослужбовця, в першу чергу як громадянка України, має право на призначення частки одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ № 168.

Поміж тим, суд додатково звертає увагу на пункт 19 частини першої статті 4 КАС України, де вказано індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Так, позивач оскаржує рішення про призначення допомоги ОСОБА_4 , оформлене Витягом з протоколу засідання комісії від 20.09.2024 № 206/168.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2018 у справі № 9901/657/18 вказала, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий. Законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів.

Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

В даному випадку позивач - ОСОБА_1 оскаржує рішення про призначення 2/3 частки допомоги для ОСОБА_4 (матері загиблого військовослужбовця), яке безпосередньо позивача не стосується, а стосується ОСОБА_4 .

Натомість доказів звернення позивача - ОСОБА_1 до відповідача щодо виплати їй повної частки одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ № 168 та відмови останнього у виплаті такої допомоги, матеріали справи не містять.

Згідно з нормами ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач приймаючи оскаржувані рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і не порушив права та інтереси позивача у справі. Тому рішення відповідають встановленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем.

Враховуючи викладене в його сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги залишити без задоволення.

Підстави для розподілу судових відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил України, 6,м. Київ,03168, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 Адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 Адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Д.П. Зозуля