Справа № 334/9924/24
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 04.02.2025
Справа № 334/9924/24
Провадження № 2-а/334/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2025 рокум. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Алєйнікової О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

6 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) серії ЕНА №3476512 від 14.11.2024 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а спірна постанова винесена безпідставно та не відповідає обставинам. Вказала, що 14.11.2024 при керуванні транспортним засобом ВАІС ЕС3 державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Запоріжжя на перехресті проспекту Соборного та вулиці Якова Новицького у напрямку руху до вул. Фестивальної, виїхала з крайньої лівої смуги на загальний зелений сигнал світлофору для підготовки повороту ліворуч. Поворот ліворуч був здійснений після ввімкнення зеленого сигналу додаткової секції світлофору.

Маневр було виконано без порушення умов безпеки, оскільки це не заважало руху зустрічного та поперечного транспорту, не створювало небезпеки чи перешкод для інших учасників дорожнього руху.

Однак стосовно неї було складено постанову за порушення вимоги. 8.7.3 «з» ПДР України.

Відповідно до п. 8.7.3 «б» ПДР України сигнал у вигляді зеленої стрілки у додатковій секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою напрямку руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків.

Відповідно до п.8.7.3 «з» ПДР України вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою.

Таким чином стрілка на світлофорі призначена для безконфліктного руху, але не зобов`язує чекати її, якщо загальний зелений сигнал дозволяє рух для підготовки до маневру (виїзд на перехрестя) без перешкод, крім самого повороту.

Позивачка відповідно до вимог п.п. 16.6, 16.12 ПДР України пропускала зустрічний транспорт, не створила перешкоди чи затору для інших учасників руху.

Окрім того, при складанні поліцейськими процесуальних документів їй не було надано можливості надати пояснення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення була направлена не на адресу її проживання, в зв`язку із чим отримати оскаржувану постанову вона змогла лише 2.12.2024 року.

Просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) серії ЕНА №03476512 від 14.11.2024 року.

В судовому засіданні позивачка надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила скасувати постанову про накладення стягнення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнав. Вказав, що в діях позивачка наявні ознаки адміністративного правопорушення ч.2 ст. 122 КпАП України. Факт порушення зафіксований на відеозаписі з реєстратора, встановленого у службовому автомобілі. Постанова ухвалена обґрунтовано.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3476512 від 14.11.2024 року позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

В описовій частині постанови вказано, що 14.11.2024 року водій транспортного засобу ВАІС ЕС3 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 у м. Запоріжжя на проспекті Соборному 145 керуючи транспортним засобом здійснила рух на вимкнену додаткову секцію світлофору, що забороняє рух у напрямку, чим порушила п. 8.7.3 «з» ПДР України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 8.7.3 «з» ПДР України вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Матеріали справи, зокрема, відеозапис на DVD-диску, наданий разом із відзивом свідчить, що автомобіль ВАІС ЕС3 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , при вимкненій додатковій секції світлофору, що забороняє поворот ліворуч, стоїть за дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) на перехресті з увімкненим покажчиком лівого повороту, пропускаючитранспортні засоби, що рухаються у зустрічному напрямку (файл «Факт правопорушення Савельева» індикація у лівому нижньому куті відеозапису 14:44:33).

Далі при вимкненій секції світлофору, що забороняє поворот ліворуч, розпочинає рух ліворуч (файл «Факт правопорушення Савельева» індикація у лівому нижньому куті відеозапису 14:44:54) за 3 секунди до того, як вмикається додаткова секція світлофору, що дозволяє рух ліворуч (файл «Факт правопорушення Савельева» індикація у лівому нижньому куті відеозапису 14:44:57).

Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, автомобіль ВАІС ЕС3 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала позивачка, за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний 145, здійснила 14.11.2024 проїзд на заборонену вимкнену додаткову секцію світлофору, що забороняє рух у напрямку, чим порушила п. 8.7.3 «з» ПДР Україн, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові, в якій до того ж вказано, що до неї додаються записи із бодікамери та відеореєстратора, зміст яких було досліджено вище.

Викладеним спростовується посилання позивачки на те, що поліцейським не було належним чином задокументовано і доведено факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

З відеозапису вбачається, що позивачкою надавалися пояснення безпосередньо працівникам поліції після зупинки, на її прохання працівниками демонструвалося на місці відео з фіксацією порушення Правил дорожнього руху України.

Матеріали справи свідчать, що поліцейським було роз`яснено позивачці, зокрема, право оскарження у судовому порядку рішень та дій працівників поліції, яким остання і скористалася. Будь-яких клопотань у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі щодо отримання правової допомоги, ОСОБА_1 не заявляла.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена за місцем вчинення правопорушення, що відповідає приписам ч. 4 ст. 258 КпАП України.

З огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

За вказаних обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст 4 лютого 2025 року.

Суддя: Гнатюк О. М.