Справа № 756/6412/24
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.01.2025 Справа № 756/6412/24
Провадження № 2-а/756/2/25
Унікальний № 756/6412/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Любін А.Ю.,

за участю:

представника позивачки Сандугея І.В.,

представниці відповідача Дудник Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просить: поновити строк на оскарження постанови № 1КІ видану 07.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), винесену головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максаковим Сергієм Михайловичем, визнати протиправною та скасувати цю постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти в сумі 1 692,00 грн.

З даною постановою позивачка не згодна, вважає її незаконною, оскільки відповідачем не доведений у встановленому законом порядку факт вчинення нею адміністративного правопорушення, рішення про накладення на неї стягнення прийняте без доказів її вини, а також відповідачем порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки з її текстом ОСОБА_1. ознайомилася 06.05.2024.

Ухвалою суду від 23.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

05.06.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Аналіз матеріалів фотофіксації до постанови свідчить про те, що транспортний засіб «FORD» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , зупинено на перехресті із круговим рухом, чим порушено вимоги пункту 15.9 г) Правил дорожнього руху України.

З огляду на розташування зупиненого транспортного засобу, позивач заїхав по вул. Хорива на місце своєї зупинки повз наказовий знак 4.10 «Круговий рух», що вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом, який зафіксовано інспектором на фото о 17:14, тобто позивачу було об`єктивно відомо, що вона заїжджає на перехрестя із круговим рухом з центральним острівцем, на якому розташовано церкву Миколи Притиска, за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 5А, натомість ОСОБА_1 проігнорувала наказовий знак та виконала зупинку на перехресті, безпосередньо біля знаку 3.34 яким зупинку заборонено, що встановлений із табличкою 7.24, що передбачає евакуацію транспортних засобів.

Звертає увагу, що інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при внесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 07 жовтня 2023 серія ІКІ № , а позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до постанови за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення внаслідок порушення пункту 15.9 г) Правил дорожнього руху.

Зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 07.10.2023 ІКІ № , 17.10.2023 була направлена на адресу позивачки поштовим зв`язком, однак 20.11.2023 конверт повернувся на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання, тому у відповідності до ч. 2 ст. 291 КУпАП оскаржувана постанова набула законної сили, а строк її оскарження минув.

Крім того, відповідно до оскаржуваної постанови серії ІКІ № від 07 жовтня 2023 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн., який перераховується в бюджет м. Києва, оскільки позивач був належним чином повідомлений (рекомендований лист було повернуто із закінченням терміну зберігання 20 листопада 2023 року), тобто постанова набрала законної сили та у добровільному порядку позивачем не було оплачено даний штраф протягом 30 днів, згідно статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання стягується подвійний розмір штрафу, що складає 1360, 00 грн.

Внаслідок цього з позивача у примусовому порядку було стягнуто грошові кошти у розмірі 1 692, 00 грн., що складається із штрафу у розмірі 1360, 00 грн., винагороди приватного виконавця 196,00 грн. та 136, 00 грн. виконавчого збору.

Враховуючи, те що матеріалами справи та приєднаними до відзиву доказами підтверджується правомірність винесеної постанови відсутні підстави щодо повернення коштів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.08.2024 постановлено розгляд цієї справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні просила позовні вимоги залишити без задоволення з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю третьої особи.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

У поданій заяві позивач просить поновити строк на оскарження спірної постанови від 07.10.2023, посилаючись на те, що постанову не отримувала ні в день винесення, ні поштовим зв`язком.

29.02.2024 року при користуванні банківською карткою, вона виявила нестачу коштів, з наданих відомостей банківською установою, стало відомо, що кошти в розмірі 1692 грн. було списано в рахунок боргу за виконавчим провадженням НОМЕР_3 з виконання постанови серії ІКІ № від 07 жовтня 2023 року.

З оскаржуваною постановою позивачка ознайомилася 06.05.2024.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно вимог частини 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, те, що матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 була ознайомлена з оскаржуваною постановою, як вбачається з доказів долучених до матеріалів справи засобами поштового зв`язку на її адресу направлялася постанова, однак конверт повернувся на адресу відповідача без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання, при цьому відповідачем не спростовані посилання позивача на обставини, що обумовлюють необхідність поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що у позивача внаслідок неотримання ним спірної постанови з дня її винесення існували об`єктивні причини, що унеможливлювали звернення до суду із позовом, а тому процесуальний строк звернення із позовною заявою про оскарження постанови позивачем пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно зі законодавством.

У статті 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Згідно з ст. 279-1 КУпАП, у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині третій статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду дійти до висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими у цій справі є конкретні документи та матеріали.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № від 07.10.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано відносно позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680, 00 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови, вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено транспортний засіб «FORD», д.н.з. НОМЕР_1 , 07.10.2023 о 17 год. 14 хв. на вул. Хорива, 2 в м. Києві на перехресті або ближче 10 м від перехрестя, чим порушено пункт 15.9 ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 15.9 ґ) ПДР визначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до п.1.10. ПДР перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Наскрізний проїзд - це рух, пересування транспортних засобів по території, за умови, що в`їзд та виїзд здійснюється з різних сторін, тобто в`їзд та виїзд транспортних засобів відбувається в різних місцях, ділянках.

Наданими фотодоказами не доведено, що автомобіль позивача було припарковано з порушенням Правил дорожнього руху, що було б підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності. Знак 3.34 «Зупинка заборонена» розміщена на стовбі далі від місця паркування, а з наданих фотокарток встановити місцезнаходження автомобіля безпосередньо на перехресті суд позбавлений можливості.

Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при винесенні постанови, у порушення ч. 2 ст. 77 КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем 15.9 ґ) Правил дорожнього руху України та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними доказами.

За таких обставин оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

При цьому, вимога позивача щодо визнання оскарженої постанови протиправною задоволенню не підлягає, оскільки суд при розгляді даної категорії справ, у відповідності до частини третьої статті 286 КАС України не уповноважений приймати відповідне рішення.

Щодо повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 1692 грн., які були стягнуті з неї в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання постанови серії ІКІ № від 07 жовтня 2023 року суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи виконавче провадження НОМЕР_3 відкрито головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком П.П. 20.02.2024, також в матеріалах справи міститься постанова про закінчення цього виконавчого провадження від 29.02.2024 у зв`язку зі сплатою заборгованості.

Як вбачається з відповіді наданої в.о. начальника Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на запит суду, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 було стягнуто: 1360 грн. суму штрафу, 136 грн. виконавчого збору, 196 грн. - витрати виконавчого провадження. Всього в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 було стягнуто кошти в сумі 1692 гривні.

Зазначені постанови виконавчого провадження № НОМЕР_3 не оскаржувалися позивачем у порядку, встановленому чинним законодавством, не визнані протиправними дії головного державного виконавця Стужука П.П. щодо винесення зазначених постанов.

Частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15).

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України витрат у розмірі - 136 грн. виконавчого збору та 196 грн. - витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Сума штрафу у розмірі 1360 грн. підлягає поверненню Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_1. в порядку ст. 293 КУпАП, після набрання судовим рішенням законної сили. Враховуючи механізм повернення цих коштів, підстав для їх стягнення при розгляді цієї справи суд не вбачає.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача витрати по сплаті судового збору за дві позовні вимоги в розмірі 1 211,20 грн.

Згідно з п.1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №№ПН2227 від 12.09.2024 року ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви сплачений у розмірі 2 500 грн.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що внесення судового збору відбулося у більшому розмірі, ніж встановлено законодавством, розмір надмірно сплаченого судового збору складає 1 288,80 грн., який підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 122 ч.2, 251, 265, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення коштів - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 07 жовтня 2023 року серії 1КІ № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесену Головним Інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максаковим Сергієм Михайловичем.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ):

1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок - сплаченого судового збору

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) надмірно сплачений судовий збір з Державного бюджету України у розмірі 1 288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 80 копійок відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН2227 від 12.09.2024, отримувач Головне управління Державної казначейської служби України в м.Києві, призначення платежу: Судовий збір за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови №1 КІ № від 07.10.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко