Справа № 240/18947/24
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/18947/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 07.08.2024 року № 99;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначати їй з 17.08.2024 р. пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 07.08.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 р.

Позивач стверджує, що має пільги по виходу на пенсію, а тому вважає рішення відповідача протиправним та таким, що суперечить чинному законодавству.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

29.10.2024 до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву. По змісту якого, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує, що за поданими документами підтверджено період проживання/роботи з 03.08.1989 по 31.12.1992 (3 роки 4 місяці 29 днів) є недостатнім для зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 06 листопада 2024 року подало відзив на позовну заяву, в якому вказує, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято у відповідності до чинного законодавства та в межах їх компетенції.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України).

У відповідності до частини 4статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_1 громадянки, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), видане Житомирською обласною державною адміністрацією від 10.09.2014.

Позивач 31.07.2024 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 07.08.2024 відмовлено позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки період проживання (роботи) на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 4 місяці 29 днів, що менше встановлених Законом 4 років.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, статтею 55 Закону №796-ХІІ визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначають із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, за наявності відповідного стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-ІV) право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

З огляду на наведене, згідно статті 55 Закону №796-ХІІ із врахуванням положень статті 26 Закону №1058-ІV для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку позивачу, її страховий стаж у 2024 році повинен становити не менше 26 років (31-5).

Статтею 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми РС-право від 07.08.2024 стаж ОСОБА_1 становить 37 років 3 місяці 5 днів.

Слід звернути увагу, що за результатами розгляду наданих документів, суб`єкт владних повноважень до страхового стажу позивача зарахував всі періоди її трудової діяльності.

Відтак, за наданими до матеріалів справи документами та поясненнями сторін, спір в частині встановлення факту наявності достатнього трудового стажу для призначення ОСОБА_1 пенсії, відсутній.

Також, приписами п.2 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілі від Чорнобильської катастрофи мають наступні пільги щодо зменшення пенсійного віку особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років (2 роки* початкової величини зниження пенсійного віку та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років).

При цьому, відповідно до примітки * початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач зобов`язаний подати пенсійному органу документи на підтвердження наявності необхідного періоду для зменшення пенсійного віку.

Згідно пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за документ, що засвідчує особливий статус особи, подається посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують періоди) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Згідно з наданим посвідченням, серії НОМЕР_1 від 10.09.2014, ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Згідно з довідкою сектору ведення реєстру виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 26.07.2024 №5282 ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована в зоні посиленого радіологічного контролю м.Малин Житомирської області за різними адресами з 19.09.1989 по 03.01.1995, з 03.01.1995 по 10.08.2004, з 10.08.2004 по 04.08.2006, з 04.08.2006 по 24.10.2006 та з 24.10.2006 по день видачі довідки.

Відтак, з урахуванням відомостей, що містяться в довідці від 26.07.2024 №5282 та трудовій книжці НОМЕР_2 від 03.08.1989, судом не встановлено обставин на підтвердження права позивача зарахувати 2 роки початкової величини зниження пенсійного віку.

Оскільки, доказів проживання (навчання, роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу такого перебування у цей період, до матеріалів справи не надано.

Натомість позивач обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом стверджує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796№ХІІ, є відповідне посвідчення.

Слід зауважити, суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки за наявності дійсного посвідчення, ОСОБА_1 є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, лише факт наявності у особи статусу постраждалої, не може свідчити про можливість застосування до такої особи усіх пільг, визначених Законом №796№ХІІ.

Сам Закон №796№ХІІ, створений з метою врегулювання відносин держави і громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Однак, кожна пільга, що визначена у нормах такого закону, містить умови (обставини) за яких може бути застосована до таких осіб.

А тому, суд не погоджується з твердженнями позивача, що різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. А посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 р. надає право користування пільгами, встановленими Законом №796№ХІІ у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Оскільки, окрім відповідного статусу, обов`язковими умовами за Законом №796№ХІІ для призначення пенсії позивачу необхідні документально підтверджені факти проживання (роботи) її з моменту аварії до 31 липня 1986 року та наявність загального періоду проживання з моменту аварії до 01.01.1993 - 4 роки.

Суд звертає увагу, позивач не заперечує факт того, що в період з 01.09.1984 по 28.06.1989 навчалася в Київському технікумі електронних приборів з 01.09.1984 по 28.06.1989 та була знята з місця реєстрації в м. Малин і зареєстрована в м. Київ.

Твердження про проведення позивачем в зоні посиленого радіологічного контролю вихідних і канікул не підтверджені жодними доказами, а тому визнаються судом необґрунтованими.

Суд не може врахувати посвідчення, як єдиний доказ проживання ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 у відповідній зоні понад чотири роки.

З огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права у наявних спірних правовідносинах, позовні вимоги визнаються необґрунтованими.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не обґрунтовано право на призначення пенсії, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

05.02.25