Справа № 160/24640/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
11 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , щодо розгляду заяви від 26.05.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, (на особливий період), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , розглянути на комісії заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 26.05.2024 року, та повідомити про прийняте рішення засобами, вказаними абз.4, п.60 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року.
В обґрунтування позову зазначено, про те що позивач є військовозобов`язаним та має право на надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ч.1 п.5 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки має двох неповнолітніх дітей визнаних Висновками ЛКК особами з інвалідністю віком до 18 років. З метою реалізації права на відстрочку від призову, 17.05.2024 року на адресу відповідача засобами поштового зв`язку - цінним листом з описом вкладення позивачем було направлено заяву від 17.05.2024 року за формою Додаток 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, у якій позивач повідомляє, що він є особою, яка на підставі ч.1 п.5 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, разом із заявою було направлено документи передбачені Додатком 5 Постанови КМУ №560. ІНФОРМАЦІЯ_5 листом від 27.05.2024 року №4/5989 повідомило позивача про те, що необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 25.06.2024 року, позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 та особисто подав заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за формою, визначеною у додатку 4, до заяви було долучено документи передбачені Додатком 5 Постанови КМУ №560. Позивач зазначає, що повідомлень, довідки про надання відстрочки або іншого рішення йому не надходило та про результати розгляду заяви не повідомлено. Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, вважає такою що порушує його права, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії вказаної ухвали шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, що відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, із зазначенням відомостей щодо наявності/відсутності у позивача та відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).
На виконання вимог ухвали суду від 17.09.2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача, 10.10.2024 року надійшла позовна заява про усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням відомостей щодо відсутності у позивача та наявності у відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).
Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 17.10.2024 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
22 жовтня 2024 року до засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 призивати військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації:, АДРЕСА_1 , на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
01 листопада 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що абз. 9 п. 11 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних. Протоколом засідання комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 № 32 від 17.07.2024 року ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 20.11.2024 року. Також відповідачем зазначено про те, що відомості про відстрочку, яка надана позивачу містяться у останнього у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», а також про те, що позивач не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо результатів розгляду його заяви на відстрочку. Отже, в діях ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні ознаки бездіяльності відносно Позивача.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Жовтневим РВ Криворізького МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, 16.11.2010 року.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 13.09.2005 року, ОСОБА_2 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом також встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно із Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданого 23.06.2010 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно із Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого 01.12.2015, які містяться в матеріалах справи.
Згідно із медичної документації форми №080/о корінця медичного висновку про дитину (підлітка)-інваліда з дитинства в віці до 18 років від 25.04.2024 року №101 та 100 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають статус дитини-інваліда з дитинства.
17 травня 2024 року позивачем було направлено засобами поштового зв`язку з описом вкладення заяву від 17.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі ч.1 п.5 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до якої було додано наступні документи: свідоцтво про шлюб; свідоцтва про народження; корінці медичних висновків про дитину-інваліда; довідки про отримання допомоги; паспорт та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 ; паспорт та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_2
27 травня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_8 листом №4/5989 повідомив позивача про те, що для отримання відстрочки згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від призову за мобілізацією на військову службу, необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
25 червня 2024 року позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі ч.1 п.5 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до якої було додано наступні документи: копія військового квитка, копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , копія медичного висновку №100 від 25.04.2024 року про дитину інваліда з дитинства в віці до 18 років, копія медичного висновку №101 від 25.04.2024 року про дитину інваліда з дитинства в віці до 18 років.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, щодо не розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно з статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991р. №1934-ХІІ «Про Збройні Сили України» передбачено, що Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Статтею 5 Закону України від 06.12.1991р. №1934-ХІІ «Про Збройні Сили України», визначено, що особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
За визначенням ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 3 статті 1 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з ч.7 ст.1 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом.
Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 в Україні було введено воєнний стан, який з урахуванням Закону України від 22.05.2022р. №2263-ІХ.
Указ Президента України від 24.02.2022р. №65/2022 "Про загальну мобілізацію" був затверджений Законом України від 03.03.2022р. №2105-ІХ і з урахуванням Закону України від 22.05.2022р. №2264-ІХ.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 21.10.1993р. №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 21.10.1993р. №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зміст мобілізаційної підготовки включає, зокрема, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовку та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.
За змістом ч.5 ст.22 Закону України від 21.10.1993р. №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ч.13 ст.2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які призиваються або приймаються на військову службу, а також військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Згідно з ч.5 ст.33 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Відповідно до пункту 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560 (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин 12.07.2024 року) (далі Постанова №560), передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Згідно із абз. 8 п. 60 Постанови №560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до абз. 10, 11 п. 60 Постанови №560 передбачено, що для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі, - Закон № 1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч. 1 ст. 2 Закону № 1951-VIII).
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону № 1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Надання громадянам України інформації відповідно до статті 9 цього Закону здійснюється згідно з Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії через інформаційні (інформаційно-комунікаційні) системи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації, відповідно до законодавства про електронну інформаційну взаємодію (ч. 4 ст. 14 Закону № 1951-VIII).
Спірні правовідносини в даній адміністративній справі виникли між сторонами, з приводу не прийняття рішення та не надання відповіді щодо розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 26.05.2024 року.
Натомість матеріалами справи підтверджено, що позивач надсилав на адресу відповідача, засобами поштового зв`язку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 17.05.2024 року, що не заперечується учасниками справи.
Матеріалами справи підтверджено, що вищезазначену заяву позивача від 17.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянув та повідомив про це позивача, листом №4/5989 від 27.05.2024 року, зокрема відповідачем зазначено, що для отримання позивачем відстрочки згідно ст. 23 Закону №3543-ХІІ від призову за мобілізацією на військову службу, необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
25 червня 2024 року позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі ч.1 п.5 ст.23 Закону №3543-ХІІ.
Також матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що згідно із протоколом засідання комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 №32 від 17.07.2024 року, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25.06.2024 року за вх. №4/8158 та прийнято рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, на строк до 20.11.2024 року. Також відповідачем зазначено про те, що відомості про відстрочку, яка надана позивачу містяться у останнього у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».
Також суду не надано докази про те, що позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо результатів розгляду його заяви на відстрочку від 25.06.2024 року (заяви на підставі, якої було прийнято рішення про надання позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації).
Крім того, суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості ознайомитися із прийнятим відповідачем рішенням за результатами розгляду його заяви про надання відстрочки через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, оскільки відповідно до положень Закону № 1951-VIII, відповідачем були передані відповідні дані до електронної системи «Оберіг».
Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами відсутні спірні правовідносини, а відповідачем не допущено бездіяльності з приводу не розгляду заяви позивача від 26.05.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Отже зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Суд також зазначає, що частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи позивачем не було наведено належними доказами протиправності бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 26.05.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева