Справа № 160/27419/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_3 , яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією;
- скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_3 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій відповідачів щодо призову позивача на військову службу за мобілізацією. Зазначає, що є педагогічним працівником, при цьому навчальним закладом належним чином підтверджено такий правовий статус позивача, в зв`язку з чим він має право на відстрочку та не міг бути призваний на військову службу. Стверджує, що норма законодавства про те, що позивач не підлягає призову, має імперативний характер та не передбачає додаткових умов чи альтернатив, окрім вказаних у ній. При цьому не лише у військовозобов`язаного громадянина є обов`язок щодо повідомлення органів ТЦК про наявність підстав для відстрочки, а й органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо осіб, які не підлягають мобілізації, з метою недопущення протиправних дій щодо особи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
28 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». З заявою подано докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу-2.
29 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що в направлених до нього навчальним закладом документах були відсутні необхідні документи щодо позивача. Позивач сам зазначає (4 сторінка перший абзац), що 03.10.2024 року прибув лише за отриманням Довідки про відстрочку. В той час, як заява про відстрочку від позивача не надходила взагалі. Додатково зазначає, що на підставі Наказу відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради Криворізького ліцею № 77 Криворізької міської ради від 11.10.2024 року № 106-к «Про звільнення ОСОБА_1 » 11.10.2024 ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади.
05 листопада 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача-1 надійшли витребувані документи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року витребувано докази у справі.
11 листопада 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучено копію військового квитка позивача від 03.10.2024 року.
11 листопада 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов лист Криворізького ліцею №77 Криворізької міської ради від 11.11.2024 року №513. Підтримує позицію позивача щодо вмісту поштового відправлення, а також зазначає, що позивач не є звільненим із займаної посади вчителя фізичної культури.
19 листопада Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача-3 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-3 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що видав наказ, який також є предметом оскарження, за наявності достатніх для цього правових підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року продовжено Військовій частині НОМЕР_3 строк для подання відзиву у справі до дати його фактичного подання.
25 листопада 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Заперечує проти поновлення відповідачу-3 строку для подання відзиву. Також зазначає про похідний характер позовних вимог до відповідача-3.
27 листопада 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 повторно надійшли витребувані документи.
23 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача-1 надійшли пояснення.
Для забезпечення процесуальних прав усіх учасників справи вищевказане пояснення з додатками направлено самостійно судом в Електронні кабінети учасників справи в підсистемі «Електронний Суд». Згідно довідки, що міститься в матеріалах справи, реєстраційна картка з відповідними вкладеннями доставлена представнику позивача в його електронний кабінет 13.01.2024 року о 21:26 год.
14 січня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд». В тексті заяви також наявні пояснення щодо обставин справи, згідно яких саме відповідач-1 мав перевірити наявність у позивача права на відстрочку. При цьому позивач прибув до відповідача-1 із заявою про надання відстрочки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 січня 2025 року.
В судове засідання, призначене на 28 січня 2025 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим та враховуючи подання сторонами заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд на місці ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Наказом Криворізького ліцею №77 Криворізької районної ради від 22.08.2024 року №58-к позивача призначено на посаду вчителя фізичної культури (за 10 тарифним розрядом) з 26.08.2024 року.
Згідно довідки Криворізького ліцею №77 Криворізької районної ради від 27.08.2024 року №310 позивач працює на посаді вчителя фізичної культури, має повну тарифну ставку (тижневе навантаження 19 годин), що складає 1 ставку.
Згідно трудової книжки позивача від 21.10.2019 серії НОМЕР_5 він з 26.08.2024 року займає посаду вчителя фізичної культури у Криворізькому ліцеї №77 Криворізької міської ради.
Листом від 01.10.2024 року №AWB #30011134 позивач направив відповідачу-2 заяву на відстрочку.
Наказом відповідача-1 від 04.10.2024 року №957 наказано призвати та направити для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період в т.ч. позивача.
Згідно військового квитка позивача від 03.10.2024 року серії НОМЕР_6 позивача призвано на військову службу 04.10.2024 року, а 03.10.2024 року позивач пройшов ВЛК.
Згідно наданого відповідачем-1 поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані відповідачем-1 і відправлені у складі команди НОМЕР_3 , від 04.10.2024 року №1/1241, зокрема, позивача як учасника команди передано відповідачу-2 о 10:00 годині 04.10.2024 року.
Згідно рапорту начальника групи документального забезпечення відповідача-1 позивача 04.10.2024 року о 07:50 год направлено для проходження військової служби до відповідача-2, де позивача вже 04.10.2024 року о 10:00 годині було зараховано до списків особового складу військової частини.
Вважаючи протиправними накази відповідачів, якими позивача призвано на військову службу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
За ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі Закон №3543-XII) порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.
Відповідно до ч. 7 ст. 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі Порядок №560).
За п. 1 Порядку №560 він, серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Відповідно до п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Пунктом 58 Порядку №560 встановлено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Згідно з п. 60 Порядку №560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Додатком №5 до Порядку №560 затверджено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі Перелік).
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Передусім суд зазначає, що відхиляє доводи позивача про належність повноважень суб`єктів подання відзивів, а також щодо своєчасності подання таких відзивів. Так, згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням суду є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В цій справі повноваження суб`єктів подання відзивів підтверджені належним чином станом на дату ухвалення рішення у справі. Більш того, розумні сумніви у представництві відповідними особами інтересів відповідних суб`єктів владних повноважень не існує.
Також суд зазначає, що затримка у поданні відзивів не призвела до будь-якого негативного впливу на права позивача, позивачем подано відповіді на відзив, які також прийняті та враховані судом.
Отже, суд відхиляє ці доводи як формальні та такі, що не стосуються вирішення спору по суті.
Також позивачем наводились доводи загального характеру про те, що відповідач-1 є суб`єктом надання відстрочок згідно Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (далі - Положення №154). Таке нормативне положення дійсно наявне в абзаці 9 п. 11 Положення №154.
Водночас, його належить застосовувати з урахуванням абзацу 5 п. 11 Положення №154, а також положеннями Порядку №560, передусім п. 60. Системне тлумачення цих положень законодавства свідчить, що рішення про надання або ненадання відстрочки приймається відповідною комісією при центрі комплектування, яка діє згідно Порядку №560, в той час як центр комплектування складає довідку за формою згідно додатку №6 до Порядку №560.
Щодо доводів позивача про юридичне значення його правового статусу для цілей можливості його призову на військову службу суд зазначає наступне.
Системне тлумачення положень ч. 5 ст. 22 та ч. 7 ст. 23 Закону №3543-XII, а також норм Порядку №560 (п. 56, 58, 60) свідчить, що в юридичній ситуації позивача відстрочка від призову існує в особи не в силу відповідності такої особи нормам закону, а на надається центром комплектування та соціальної підтримки шляхом оформлення такої відстрочки окремим індивідуально-правовим актом (рішенням у протоколі, на підтвердження якого в подальшому видається відповідна довідка).
Отже, позивач безпідставно вважав, що зайняття ним відповідної посади в навчальному закладі є самодостатньою обставиною, яка виключає можливість його призову на військову службу. В дійсності ця обставина лише може бути підставою для надання відстрочки згідно встановленої законодавством процедури.
Подібні за змістом правові висновки наявні у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі №560/8238/22.
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Своєю чергою, громадяни мають обов`язок з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) або у строки, визначені командирами військових частин. Це також стосується військовозобов`язаних, резервістів.
Право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 18.01.2024 року у справі №280/6033/22.
Таким чином, призов на військову службу унеможливлюється за наявності оформленої належним чином відстрочки, а не за наявності в особи неоформленого права на оформлення такої відстрочки.
При цьому суд звертає увагу на те, що згідно п. 60 Порядку №560 до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Особливістю цієї справи були твердження позивача про те, що дії щодо оформлення відстрочки були вчинені, тобто позивач фактично посилався на наявність обставин згідно п. 60 Порядку №560, які зупиняють процес призову особи.
Першим блоком аргументів позивача з цього приводу були доводи щодо направлення навчальним закладом відповідачу-1 документів про зайняття позивачем відповідної посади. Відповідач-1 при цьому заперечував, що такі документи до нього надійшли, оспорюючи вміст поштового відправлення.
1) довідка від 27.08.2024 року №310 ця довідка наявна в матеріалах справи та підтверджує, що позивач працює на посаді вчителя фізичної культури, має повну тарифну ставку (тижневе навантаження 19 годин), що складає 1 ставку;
2) лист щодо повідомлення про зміну облікових даних вих. №308 цей лист надано навчальним закладом на вимогу суду, за змістом він є супровідним листом, додатком до якого є повідомлення про зміну облікових даних (прийняття на роботу) ОСОБА_3 , тобто позивача;
3) повідомлення про зміну облікових даних від 27.08.2024 року №309 це повідомлення наявне в матеріалах справи, оскільки було надано навчальним закладом. За змістом це повідомлення містить відомості про прийняття позивача на роботу;
4) наказ про прийняття від 22.08.2024 року №58-к цей наказ наявний в матеріалах справи та свідчить про призначення позивача на посаду вчителя фізичної культури з 26.08.2024 року.
Окрім цього, в цьому листі містився аналогічний пакет документів щодо іншої особи ( ОСОБА_4 ), що сторонами не заперечувалося, оскільки спір про факт існував лише щодо наявності в цьому листі документів відносно позивача.
Таким чином, станом на дату призову позивача усі вказані документи були у відповідача-1.
Водночас, як вже зазначав суд, оформлення відстрочки є спеціальною юридичною процедурою, яка ініціюється заявою військовозобов`язаного та завершується прийняттям відповідного рішення, в подальшому підтверджується довідкою про надання відстрочки (в разі позитивного рішення щодо її надання).
Дійсно, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі Порядок №1487), у п. 34 передбачено обов`язок підприємств, установ та організацій здійснювати надсилання у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу (навчання), звільнення з роботи, завершення навчання (відрахування із закладу освіти) до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів повідомлень про зміну облікових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 4).
Водночас, діяльність щодо військового обліку військовозобов`язаних та процедура надання відстрочки є окремими юридичними процесами, які можуть бути пов`язані, однак не є тотожними. Відповідно, здійснення навчальним закладом позивача обов`язку у сфері військового обліку згідно Порядку №1487 не є ініціюванням питання про надання позивачу відстрочки згідно Порядку №560. Суд повторює, що відстрочка надається за заявою особи, а не на підставі направлення, зокрема, навчальним закладом документів про призначення особи на певну посаду, відповідного правила поведінки законодавством не передбачено.
Іншим блоком доводів позивача було посилання на те, що позивач також все ж направляв саме заяву про надання відстрочки до відповідача-2. Ці доводи наявні у відповіді на відзив, разом з якої надано відповідний доказ накладну AWB №30011134 (надавач поштових послуг: «Dобра Dоставка»).
Суд звертає увагу на те, що згідно наданої самим позивачем накладної AWB №30011134 доставка здійснено 04.10.2024 року (нижня права частина накладної).
В ході судового розгляду встановлено, що спірним є питання про те, яка подія відбулася раніше 04.10.2024 року: позивач набув статусу військовослужбовця або позивач подав заяву про надання відстрочки. Адже з урахуванням раніше вказаного, подання заяви про надання відстрочки до зміни правового статусу позивача мало б зупинити процедуру його мобілізації до вирішення питання про надання відстрочки.
Згідно позиції відповідача кур`єр доставив заяву про надання відстрочки ввечері, однак позивач ще зранку був призваний на військову службу.
Суд зауважує, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Згідно п. 253 Положення №1153/2008 та ст. 24 Закону №2232-XII початок проходження військової служби визначається певним днем. Деталізація нормативно-правового регулювання відносно обставин, які склались в даній справі, відсутня.
Суд зазначає, що в даному випадку належить встановлювати конкретний час настання відповідних подій в рамках доби. Так, подання заяви про відстрочку в день призову, однак після фактичного здійснення такого призову, не може зумовлювати висновок про протиправність мобілізації особи, адже в такому випадку відповідна дія (подання заяви про відстрочку) мала б фактично зворотню дію та підривала стабільність правовідносин, що суперечить наявній системі нормативно-правового регулювання, а також уможливлювала зловживання правами.
Докази того, що заява позивача про надання відстрочки була доставлена раніше, ніж фактично відбувся призов позивача (о 07:50 год) в матеріалах справи відсутні. В свою чергу наявні докази належить оцінювати з відповідним рівнем критичності та розсудливості, а тому за відсутності як стверджень, так і доказів зі сторони позивача про те, що заява про надання відстрочки була доставлена раніше фактичного призову позивача на військову службу, зважаючи на призов позивача з самого ранку відповідної доби, суд приходить до висновку, що позивач дійсно спочатку був мобілізований, а лише потім була доставлена його заява про надання відстрочки, в зв`язку з чим вона вже не мала юридичного значення, оскільки юридичний статус позивача змінився, що унеможливлює надання йому відстрочки.
Твердження позивача про те, що він прибув 03.10.2024 року разом з заявою про надання відстрочки судом відхиляються. Так, дата прибуття позивача до відповідача сама по собі юридичного значення не має, оскільки вирішення спору залежить від встановлення чи спростування факту та часу подання позивачем заяви про відстрочку, адже саме подання такої заяви могло б зумовлювати зупинення процедури мобілізації позивача. Щодо твердження позивача про те, що він прибув з ще однією заявою про надання відстрочки, то суд оцінює такі твердження критично, адже докази на підтвердження відповідної обставини відсутні, в зв`язку з чим судом не встановлено такої обставини. При цьому не надано і докази не лише наявності у позивача з собою ще однієї заяви про відстрочку, а й докази її подання відповідачу. Також відсутні будь-які докази щодо вжиття позивачем заходів в зв`язку з цим (подання ним відповідачу-1 скарг, виклик поліції тощо).
Отже, суд висновує, що позивача було призвано на військову службу під час мобілізації в день подання позивачем заяви про відстрочку, однак раніше, ніж така заява була подана, що свідчить про правомірність мобілізації позивача в аспекті реалізації ним права на відстрочку, адже спосіб подання такої заяви залежав від волі позивача, в той час як відповідач-1 не мав розумних підстав не здійснювати 04.10.2024 року зранку процедуру мобілізації позивача, оскільки заяви про надання відстрочки на відповідний момент подано не було, а існування інших перешкод для мобілізації позивача ним не згадувалося, а судом не встановлено. Отже в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 та відповідача-2 слід відмовити.
Позовні вимоги до відповідача-3 мають похідний характер, а тому також не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача-2: Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 до відповідача-3: Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко