Справа № 376/3170/24
Суддя: Батовріна І. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3170/24
Провадження № 2-а/376/5/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Сквирський районний суд Київської області складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

за участі секретаря судових засідань Гіптенко Є.О.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сквира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначає, що 30.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № БЦРТЦК/842/1 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 грн. за адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою винесення даної постанови є порушення правил військового обліку в особливий період, а саме 13.08.2024 не мав при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного в особливий період чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач не погоджується з даним притягненням до адміністративної відповідальності оскільки 13.08.2024 сам з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для того щоб подати заяву про видачу військового квитка, у зв?язку з втратою, вказавши, що в оселі де проживає відбулася пожежа під час якої були знищені документи.

Вказує, що він не знав про розгляд справи у ІНФОРМАЦІЯ_4 та про складання протоколу. Про існування вказаної постанови дізнався 03.10.2024, коли отримав її поштою.

Зазначає, що при розгляді вищевказаної справи він був позбавлений прав на захист, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову № БЦРТЦК/842/1 від 30.08.2024 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити у зв?язку з відсутністю складу правопорушення та стягнути на його користь з відповідача сплачений судовий збір. Окрім того просив поновити строк на оскарження постанови.

Ухвалою суду від 23.10.2024 року провадження у вказаній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 12.12.2024 року витребувано у відповідача докази, а саме копію протоколу та інших документів, які передували та/або були підставою складання постанови № БЦРТЦК/842/1 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 30.08.2024.

13.01.2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, у яких вказано, що позов не визнають та заперечують проти його задоволення, оскільки позов є необґрунтованим та безпідставним. Зазначає, що 13.08.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військово-облікових даних, під час перевірки документів повідомив, що у нього відсутній військово-обліковий документ, оскільки він його втратив. У той же день ОСОБА_1 звернувся із заяво про видачу військового квитка у зв?язку з втратою. 13.08.2024 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_5 державним службовцем ОСОБА_3 , стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП серії БЦРТЦК/1 № 733.

Відповідно до зміст вказаного протоколу ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ в особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Під час підписання вказаного протоколу, у графі «Пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності» позивач зазначив: «Я ОСОБА_1 під час військового стану перебував без військового облікового документа чим порушив правила військового обліку в особливий період». Окрім того позивачу було роз?яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов?язки передбачені ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу. Також позивач отримав другий примірник протоколу про що також поставив власноручний підпис.

Представник зазначає, що позивач був обізнаний про розгляд протоколу, клопотань про перенесення розгляду чи залучення захисника не подавав,а тому справа розглядалася за відсутності ОСОБА_1 ..

Окрім того представник відповідача на виконання вимог ухвали від 12.12.2024 надав копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП серія БЦРТЦК/1 № 733 від 13.08.2024 року та заяву про видачу військового квитка від 13.08.2024 року.

У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, додатково зазначив, що пожежа в оселі відбулась в 1995 році, разом з тим підтверджуючих ці осбтавини документи не надав.Інших підстав, які б завадили йому отримати військово обліковий документ раніше не зазначив.

У судове засідання представник позивача не з?явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з?явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС Україна неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № БЦРТЦК/842/1про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Копію вказаної постанови було надіслано позивачу рекомендованим повідомленням. У той же час позивач отримав постанову 03.10.2024 року, що підтверджується інформаційною довідкою про відстеження повідомлення (а.с. 16).

Позовну заяву представник позивача надіслала поштою 09.10.2024 року, що підтверджується відповідним штемпелем поштової служби.

Згідно з ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За таких обставин, оскільки позивачем надані докази того, що він отримав копію постанови 03.10.2024, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому вважає можливим поновити пропущений строк на звернення до суду із позовом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13.08.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про видачу військового квитка у зв?язку з втратою.

13.08.2024 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_7 державний службовець ОСОБА_3 склала відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не мав при собі військово-обліковий, в особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивачу була роз?яснена ст. 63 Конституції України та права та обов?язки передбачені ст. 268 КУпАП, окрім того було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 30.08.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується його власноручним підписом проставленим у відповідній графі.

Окрім того позивач у вказаному протоколі надав пояснення, у яких вказав, що під час військового стану перебував без військово-облікового документу, чим порушив правила військового обліку в особливий період.

У зазначений у протоколі час позивач на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не з?явився.

30.08.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № БЦРТЦК/842/1 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн..

Копію вказаної постанови позивач отримав засобами поштового зв?язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Відповідно до статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року і на даний час в Україні діє особливий період.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року (набрав чинності 18 травня 2024 року) було внесено зміни до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме передбачено, що: 1) військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження; 2) у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Згідно з п.2 Порядку, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За змістом абз. 2 пп.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до вищевказаного Порядку, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема, перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Згідно з п. 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. У Додатку 2 такого Порядку визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку).

Пунктом 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку, негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа.

Пунктом 10-1 Правил військового обліку передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон;

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 10 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 3633-IX від 11.04.2024) було передбачено, що до військово-облікових документів належать: посвідчення призовника, військовий квиток, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

Сукупний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що відповідні вимоги за своєю сутністю є засобом контролю належного виконання громадянами України військового обов`язку, до складу якого входить, зокрема, дотримання та виконання правил військового обліку, встановлених законодавством, а відповідальність за порушення відповідних правил передбачена ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.

За обставинами справи судом встановлено, що підставою позову є заперечення позивачем вчинення ним діянь, за які настає відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Судом встановлено, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стала та обставина, що позивач станом на 13.08.2024р. не мав при собі військово-облікового документу в силу його відсутності, а саме втрати у зв?язку з пожежею.

Разом з тим позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту втрати військо-облікового документу. Позивач не зазначає коли саме та за яких обставин відбулася пожежа та не надає доказів на підтвердження того, що пожежа дійсно відбулася. Окрім того не надано доказів на підтвердження того, що даний військово-обліковий документ був у позивача.

З матеріалів справи не вбачається, що на момент винесення спірної постанови у позивача були наявні при собі посвідчення призовника, військовий квиток, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, або військово-обліковий документ в оновленій формі.

Отже стороною позивача не надано суду будь-яких доказів документування позивача військово-обліковим документом, а відтак доводи про наявність такого документу та його втрату є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Обставини щодо відсутності у позивача військово-облікового документа визнаються ним у своїх поясненнях викладених ним у протоколі від 13.08.2024, в яких він повідомив, що під час військового стану перебував без військо-облікового документу чим порушив правила військового обліку в особливий період.

Таким чином, оцінюючи обставини події, яка стала підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на обсяг доказів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та встановлених обставин, суд доходить висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав і обставин, які у своїй сукупності свідчать, що позивачем було допущено порушення вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Тому суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях уповноваженої посадової особи відповідача, які слугують належною правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови, а доводи позивача про порушення його прав під час процедури розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Оскільки в задоволенні позовних вимог по суті спору суд вважає необхідним відмовити, то у відповідності до ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 33, 210-1, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 9, 20, 77, 121, 205, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Г.Батовріна