Справа № 420/19139/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19139/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

19 червня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 18.09.2018 року включно із врахуванням щомісячної фіксованої індексації у відповідному розмірі;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 18.09.2018 року включно із врахуванням щомісячної фіксованої індексації у відповідному розмірі на суму 28166 грн. 11 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 18.09.2018 року включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4023 грн. 73 коп. в місяць за період з 01.03.2018 року по 18.09.2018 року включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

На зазначене судове рішення, 18.10.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником військової частини НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, яку ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2024 року у справі №420/19139/24 повернуто з підстав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України, а саме у зв`язку з відсутністю сплати судового збору.

24.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником військової частини НОМЕР_1 повторно подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24.

Разом з цим, в порушення вимог п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України скаржником під час повторної подачі апеляційної скарги судовий збір не сплачено. При цьому, разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що військова частина НОМЕР_1 входить до складу Збройних Сил України, яка переведена на воєнний стан.

Як стверджував відповідач, юридична група військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із запровадженням правового режиму воєнного стану задіяна в несенні постійного чергування по захисту повітряного простору та територіальної цілісності нашої Держави.

Крім того, суб`єкт владних повноважень зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 року визнано неповажними вказані військовою частиною НОМЕР_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24.

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 відмовлено.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом подання до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами, а також доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 1453 грн. 44 коп.

29.01.2025 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду від військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач зазначає, що 13.11.2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 повернуто у зв`язку з відсутністю сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Наведені обставини, як стверджував скаржник, сталися внаслідок відсутності коштів у Міністерства оборони України та відповідно і у військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується листом від 04.11.2024 року №220/13/9088, а також випискою з рахунку станом на 05.01.2025 року.

Отже, на думку скаржника, строк на апеляційне оскарження судового рішення від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 пропущено з поважних причин, а саме через відсутність коштів на сплату судового збору.

Надаючи оцінку доводам клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства України, колегія суддів уважає за необхідне зазначити про таке.

Право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Слід зазначити, що у відповідності до положень частини другої статті 298, частини восьмої статті 169 КАС України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення з такою скаргою в порядку, встановленому законом.

При цьому, право суб`єкта владних повноважень повторного звернення з апеляційною скаргою має темпоральні межі, установлені нормою частини другої статті 299 зазначеного Кодексу:

один рік з дня складення повного тексту судового рішення (крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки).

Тобто, скаржник має право на повторне звернення з апеляційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги і таке звернення відбувається без зволікання.

Зі змісту положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» та Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що надання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі є одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на звернення до суду, зокрема з апеляційною скаргою, та не є обмеженням гарантованого права на доступ до суду.

Апеляційним судом установлено, що ініціюючи повторне апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24, військовою частиною НОМЕР_1 судовий збір не сплачено.

Тобто, вдруге апеляційна скарга подана з таким ж недоліком, що й попередня апеляційна скарга, зокрема, судовий збір так і не було сплачено. Означене слугувало підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що нормами діючого КАС України визначено обов`язок скаржника подати документ про сплату судового збору одночасно з поданням апеляційної скарги до суду. В спірному випадку такий обов`язок військовою частиною НОМЕР_1 мав бути б виконаний під час звернення з первинною апеляційною скаргою, чого скаржником не було зроблено.

При цьому, усталеною є позиція Верховного Суду про те, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, не обмежена в праві в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Що стосується підходів, які мають застосовуватись апеляційним судом для оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, то Верховний Суд неодноразово вказував, що сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу.

Також суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Окрім цього, згідно до висновків Верховного Суду у справах №826/9136/17, №806/2321/16 у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору державним органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

За таких обставин, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

У розрізі наведених вище підходів суд апеляційної інстанції зауважує про те, що вдруге, апеляційна скарга подана відповідачем більше ніж через 2 місяці з моменту повернення попередньо поданої апеляційної скарги, до якої, жодних доказів на підтвердження сплати судового збору за подання до суду даної апеляційної скарги відповідачем не надано.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що і при первинному зверненні з апеляційною скаргою і вдруге, в діях відповідача убачається недобросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, встановлених законом, яке у свою чергу свідчить про невчинення скаржником усіх можливих і залежних від нього дій для усунення недоліків апеляційної скарги, які слугували підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги.

Крім того, заявляючи клопотання про поновлення процесуального строку, скаржник не наводить будь-яких обґрунтувань неможливості подання повторної апеляційної скарги протягом тривалого строку після її повернення, не надає доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали цьому.

Відтак, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними.

За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що в даному випадку скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 299 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними вказані представником військової частини НОМЕР_1 підстави у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24.

У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року у справі №420/19139/24.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький