Справа № 300/7741/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" лютого 2025 р. справа № 300/7741/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про
визнання протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 01.09.2017 по 09.09.2024 (включно);
зобов`язання Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 01.09.2017 по 09.09.2024 (включно).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 29.10.2024. Відповідно до відзиву відповідач заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, що положення Кодексу законів про працю України на військовослужбовців не поширюються. Крім того, зазначено, що виплата працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за наявності спору про право такого працівника на певні виплати при звільненні ст. 117 КЗпП України не передбачена. Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості є значним але мотивований не виною відповідача, а терміном вирішення спірних питань в суді та зволіканням позивача щодо звернення до суду. Вважає, що вина УСБУ в питанні невиплаті належних працівнику індексації грошового забезпечення відсутня. Оплата індексації грошового забезпечення відбулась в найкоротший термін з моменту набрання законної сили рішеннями судів, якими встановлений факт належності такої виплати.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Полковника ОСОБА_1 наказом Голови Служби безпеки України від 12.08.2017 № 902-ОС звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу по Управлінню Служби безпеки України в Івано-Франківській області (а.с.14). Згідно наказу начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 30.08.2017 № 144-ОС позивача виключено із списків особового складу з 31.08.2017 (а.с.13).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду, від 16.04.2021 у справі № 380/1928/21, яке набрало законної сили, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 30.08.2017 включно. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 30.08.2017 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю (вебсайт: https://reyestr.court.gov.ua/Review/96334410).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі № 380/19081/21, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.08.2017 включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) лютого 2015 року. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 30.08.2017 включно з урахуванням січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), з урахуванням виплачених сум (вебсайт: https://reyestr.court.gov.ua/Review/110947161).

Відповідно до платіжного доручення від 27.09.2021 № 681, розрахунку від 29.09.2021, на виконання рішення суду у справі № 380/1928/21 на банківський рахунок позивача надійшли виплати на загальну суму 15369,46 грн. (а.с.9).

Відповідно до виписки з банківського рахунку АТ КБ "ПриватБанк", розрахунку від 23.08.2024, на виконання рішення суду у справі № 380/19081/21 на банківський рахунок позивача 10.09.2024 надійшли виплати на загальну суму 47379,60 грн. (а.с.11, 12).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплатити йому середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 01.09.2017 по 09.09.2024 (включно), просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 01.09.2017 по 09.09.2024 (включно).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина 1).

Частиною 2 статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

У пункті 2.2. Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в справі № 4-рп/2012 визначено, що всі суми, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року в справі № 810/451/17 та від 26 лютого 2020 року в справі № 821/1083/17 викладена правова позиція відповідно до якої під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 Кодексу законів про працю України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові).

Суд зазначає, що підстави виникнення, проходження і припинення служби визначені не трудовим, а спеціальним законодавством, за приписами якого повинні розглядатися спори з участю публічних службовців. У разі відсутності відповідних положень у конституційному або адміністративному законодавстві суд може додатково застосувати трудове законодавство, якщо така можливість передбачена у спеціальному законі.

У разі, коли така можливість застосування трудового права у спеціальному законі не передбачена, то за правилами частини 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує закон, який регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), навівши у рішенні відповідні доводи.

Оскільки нормами спеціальних законів, які стосуються проходження військової служби, не врегульовані питання строків при розрахунку, відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, суд згідно з положеннями статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України застосовує до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як зазначено вище, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Як встановлено, полковника ОСОБА_1 наказом Голови Служби безпеки України від 12.08.2017 № 902-ОС звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу по Управлінню Служби безпеки України в Івано-Франківській області (а.с.14). Згідно наказу начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 30.08.2017 № 144-ОС позивача виключено із списків особового складу з 31.08.2017 (а.с.13).

Тоді як на виконання судових рішень відповідачем здійснено виплати позивачу 27.09.2021, 10.09.2024 (а.с.9, 12), проте не виплачено позивачу його середній заробіток за час затримки з вказаних виплат в день фактичного розрахунку. Суд зазначає, що фактично остаточний розрахунок здійснений відповідачем 10.09.2024 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі № 380/19081/21, яке набрало законної сили за результатом перегляду судом апеляційної інстанції.

Оскільки відповідачем після вирішення спорів не було проведено нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки, то відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з даних виплат.

При цьому, суд зазначає, що спір про розміри належних звільненому працівникові сум відсутній станом на момент звернення позивача із даною позовною заявою.

Таким чином, застосуванню у даному випадку підлягають норми частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, а саме у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Водночас, спірним у даній справі є бездіяльність щодо ненарахувати та невиплатити позивачу за період з 01.09.2017 по 09.09.2024 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи вимоги статті 117 Кодексу законів про працю України та Порядку від 08.02.1995 № 100, оскільки спір у справах №№ № 380/1928/21, № 380/19081/21 вирішено на користь позивача, обчислення середнього заробітку позивача за час затримки по день фактичного розрахунку повинен здійснити відповідач, у тому числі і встановлення та обчислення періоду за який повинно бути здійснене таке нарахування.

Оскільки станом на момент вирішення справи таке нарахування не здійснене, вказане свідчить про відсутність спору між сторонами з вказаного приводу, тому вимоги в частині періоду нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні є передчасними.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, слід визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо нездійснення нарахування та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду, від 16.04.2021 у справі № 380/1928/21, від 18.05.2023 у справі № 380/19081/21; зобов`язати Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду, від 16.04.2021 у справі № 380/1928/21, від 18.05.2023 у справі № 380/19081/21. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо нездійснення нарахування та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 у справі № 380/1928/21, від 18.05.2023 у справі № 380/19081/21.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (, вул. А.Сахарова, 15, Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку з виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 у справі № 380/1928/21 та від 18.05.2023 у справі № 380/19081/21.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.