Справа № 260/5924/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

04 лютого 2025 року

м. Київ

справа №260/5924/24

адміністративне провадження № К/990/2201/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі № 260/5924/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050, компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії:

-у справі №260/3463/21 від 15.12.2021 за період 01.12.2019 по 28.02.2022, сума заборгованості - 272561.10 грн, інфляційне збільшення у сумі 50 815,31 грн;

-у справі 260/1231/22 від 19.04.2022 за період з 01.12.2020 по 28.02.2022 сума заборгованості - 14194.25 грн, інфляційне збільшення у сумі 2 022,32 грн;

-у справі 260/2129/22 від 14.07.2022 за період з 01.12.2019 по 31.08.2022, сума заборгованості - 143724,93 грн, інфляційне збільшення у сумі 54 318,53 грн;

-у справі 260/6959/23 від 16.11.2023 за період з 01.03.2022 по 31.12.2023 сума заборгованості - 127733.94 грн, інфляційне збільшення у сумі 37 379,74 грн;

(по день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії).

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 згідно розрахунку індексу інфляції, який розраховано помісячно, на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050, компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду: у справі №260/3463/21 від 15.12.2021 за період 01.12.2019 по 28.02.2022, сума заборгованості. - 272561.10грн, інфляційне збільшення у сумі 50 815,31 грн, у справі 260/1231/22 від 19.04.2022 за період з 01.12.2020 по 28.02.2022 сума заборгованості - 14194.25 грн, інфляційне збільшення у сумі 2 022,32 грн, у справі 260/2129/22 від 14.07.2022 за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 сума, сума заборгованості - 143724,93 грн, інфляційне збільшення у сумі 54 318,53 грн, у справі 260/6959/23 від 16.11.2023 за період з 01.03.2022 по 31.12.2023 сума заборгованості - 127733.94 грн, інфляційне збільшення у сумі 37 379,74 грн (по день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії).

Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 16.10.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2025 відмовив у задоволенні позову.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанції, позивач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 12.09.2024 вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що позивачем не визначено обставин, визначених підпунктами "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду.

Цих або інших подібних передумов допуску справи незначної складності до касаційного провадження касаційна скарга не містить.

Спір в цій справі виник через відмову контролюючого органу здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 на підставі Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати" №2050, компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії: у справі №260/3463/21 від 15.12.2021 за період 01.12.2019 по 28.02.2022, сума заборгованості. - 272561.10 грн, інфляційне збільшення у сумі 50 815,31 грн, у справі 260/1231/22 від 19.04.2022 за період з 01.12.2020 по 28.02.2022 сума заборгованості - 14194.25 грн, інфляційне збільшення у сумі 2 022,32 грн, у справі 260/2129/22 від 14.07.2022 за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 рік сума, сума заборгованості - 143724,93 грн, інфляційне збільшення у сумі 54 318,53 грн, у справі 260/6959/23 від 16.11.2023 за період з 01.03.2022 по 31.12.2023 сума заборгованості- 127733.94 грн, інфляційне збільшення у сумі 37 379,74 грн.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що остаточна виплата позивачу перерахованої пенсії наразі не здійснена.

Скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, згідно з пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Слід зауважити, що судами попередніх інстанцій було враховано правову позицію, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 16.04.2020 у справі № 200/11292/19-а, яка полягає в тому, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії, страхових виплат) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється у день виплати основної суми доходу. Окрім того, у постанові від 07.06.2023 у справі № 200/299/21-а Верховний Суд вказав на необхідність встановлення порушення строків виплат грошових доходів. Тобто обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу, оскільки компенсація нараховується та проводиться саме при виплаті доходу.

Така правова позиція узгоджується із правовою позицією, яка висловлена у постановах Верховного Суду від 24.07.2024 у справі № 520/2674/2020, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19 а, від 20.04.2023 у справі №200/11746/19-а, від 18.05.2023 у справі № 200/14129/19-а.

В цьому випадку скаржником не зазначено обставин, які б свідчили про необхідність відступлення від цього висновку у визначених правовідносинах.

Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 1 частини 4 статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження, оскільки воно не підтверджене належними доказами та не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме справи №260/5924/24.

Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.

У разі, якщо скаржник вважає, що суди порушили норми матеріального права і неналежно дослідили зібрані у справі докази, неповно встановили обставини справи або встановили обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які суд не дослідив, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Так, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту, що суди неправильно застосували норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, які саме порушені при неврахуванні визначеного висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, а також зазначення обставин, які б свідчили про те, що посилання на постанову Верховного Суду, які застосували суди попередніх інстанцій потребують відступлення від таких висновків.

До того ж, Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України необхідно зазначати постанову Верховного Суду, висновки якої не було враховано судами попередніх інстанцій, в тому і числі навести обґрунтовані аргументи необхідності відступлення від такого висновку у визначеній постанові.

Саме по собі посилання на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, колегія суддів не приймає посилання скаржника на пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скаржник в касаційній скарзі зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, які висловлені в постановах Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 18.07.2023 у справі № 200/10663/21, від 21.08.2023 у справі № 460/6767/20, від 24.07.2024 у справі № 600/1941/22-а.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання на вищезазначені постанови, оскільки у наведених постановах правовідносини не є релевантними до правовідносин у цій справі, ці рішення ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням.

У зазначених постановах Верховним Судом було висловлено правову позицію щодо правовідносин, які виникли щодо уже виплаченої пенсії особі у визначеному розмірі.

При цьому у справі № 260/5924/24 правовідносини виникли щодо виплати компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії на підставі визначених рішень Закарпатського окружного адміністративного суду, однак визначена частина виплати є лише нарахованою різницею в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) та визначені суми включено до реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та що підлягає виплаті на виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів не приймає посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі №260/5924/24, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2025 у справі № 260/5924/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржникові через підсистему "Електронний суд".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб