Справа № 160/10216/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/10216/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року (суддя Юрков Е.О., повне судове рішення складено 11 жовтня 2024 року) в справі № 160/10216/24 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 174 680,10 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року виправлена описка у вступній частині повного тексту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/10216/24, постановлено вважати вірною дату прийняття судового рішення 10 жовтня 2024 року.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вказує, що відповідно до даних ДРФО податкова адреса платника податку: Україна, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, Дніпровська тер. гр АДРЕСА_1 .

За даними ІКС ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником декількох об`єктів житлової та нежитлової нерухомості.

ГУ ДПС сформовані податкові повідомлення - рішення форми «Ф» за 2018-2022 роки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Податкові повідомлення-рішення за 2020-2022 роки направлялись засобами поштового зв`язку на податкову адресу платника та повернуті за закінченням терміну зберігання. Сформоване у 2019 році податкове повідомлення-рішення отримано платником особисто у приміщенні ГУ ДПС 24.06.2019 р.

Апелянт вказує, що відповідач не повідомляв контролюючий орган про зміну місця проживання (податкової адреси).

Податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податку, тому податкові зобов`язання, визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаються узгодженими, а під час вирішення справи про стягнення податкового боргу суд не може надавати оцінку правомірності визначенню податкового зобов`язання.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення №00436 від 25.03.2019, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 29 220,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-0463-UA0022909 від 16.08.2023, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 605,25 грн.

- податкове повідомлення-рішення №0-0463-UA0033698 від 16.08.2023, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 36851,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-0463-UA0033698 від 16.08.2023, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 51072,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-0463-UA0022909 від 16.08.2023, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 768,90 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-0463-UA0033698 від 16.08.2023, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 55328,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №0-0463-UA0022909 від 16.08.2023, яким відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 832,97 грн.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу форми Ф № 0-0468 від 10.11.2021 на загальну суму 29 220,99 грн, яка направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 .

Податкова вимога на даний час не відкликана, сума податкового боргу не погашена.

Податковий борг у загальному розмірі 174 680,10 грн, нарахований позивачем за несплату відповідачем податкових зобов`язань по податковим повідомленням-рішенням з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2019-2022 роки.

Відповідно до договорів купівлі-продажу: № 2117 від 05.12.2018 року та № 2156 від 11.12.2018 року позивачем відчужено нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 1717,1 кв.м. на користь ПрАТ "ІНТЕРКОРНКОРН ПРОСЕССІНГ ІНДАСТРІ", що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2018 № 148228817 та від 11.12.2018 № 148997906.

Врахувавши не надання позивачем до матеріалів справи переліку об`єктів нерухомості, що належать на праві власності відповідачу та за якими податковим органом нараховано податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також що податкові повідомлення-рішення, якими відповідачу нараховано податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами» на загальну суму 174 680,10 грн направлені ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , а згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та паспортом громадянина України адресою реєстрації та місцезнаходження ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 , який зареєстрований за вказаною адресою з 2000 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові зобов`язання, визначені податковими повідомлення-рішеннями, є неузгодженими, крім податкового повідомлення-рішення №00436 від 25.03.2019 на суму 29 220,99 грн, в якому зазначена адреса: АДРЕСА_4 та яке отримано відповідачем особисто 24.06.2029 року.

Проте, у зв`язку з відчуженням відповідачем нерухомого майна в грудні 2018 року за заявленою позивачем до стягнення сумою грошового зобов`язання в загальному розмірі 174 680,10 грн суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд визнає приведені висновки не в повній мірі обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.

В інтегрованих картках платника податків обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальному розмірі 174 680,10 грн, який виник внаслідок несплати податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями:

- №00436 від 25 березня 2019 року на суму 29 220,99 грн,

- №0-0463-UA0022909 від 16 серпня 2023 року на суму 605,25 грн,

- №0-0463-UA0033698 від 16 серпня 2023 року на суму 36 851,99 грн;

- №0-0463-UA0033698 від 16 серпня 2023 року на суму 51 072,00 грн;

- №0-0463-UA0022909 від 16 серпня 2023 року на суму 768,90 грн;

- №0-0463-UA0033698 від 16 серпня 2023 року на суму 55 328,00 грн;

- №0-0463-UA0022909 від 16 серпня 2023 року на суму 832,97 грн.

Податкове повідомлення-рішення №00436 від 25 березня 2019 року на суму 29 220,99 грн направлено на адресу: АДРЕСА_4 , отримано відповідачем особисто 24 червня 2019 року.

Інші податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , та повернуті відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

ГУ ДПС сформовано податкову вимогу № 0-0468 від 10 листопада 2021 року на суму 29 220,99 грн, яка направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , та повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до відомостей інформаційної бази ДПС (а.с. 5) та паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 . В цих же відомостях вказана адреса за відомостями ДРФО: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) місцезнаходженням ОСОБА_1 є АДРЕСА_5 .

Спірним в цій справі є питання дотримання контролюючим органом порядку погашення податкового боргу як підстави для стягнення судом такого податкового боргу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Несплачені суми податкових зобов`язань набули статусу податкового боргу, який стягується з платника податків в судовому порядку.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Стосовно питання узгодження суми податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, відповідно, набуття такими сумами статусу податкового боргу суд зазначає таке.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення (крім №00436 від 25 березня 2019 року на суму 29 220,99 грн) надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за адресою: жилий масив Тополя-1, будинок АДРЕСА_6 , поштові відправлення не вручені адресату та повернуті поштовим відділенням із відміткою про невручення (за закінченням терміну зберігання).

Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 ПК України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналогічні приписи містить Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 (у редакції наказу від 31 грудня 2020 року № 846), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 70.1 статті 70 ПК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України, або набули статусу електронного резидента (е-резидента).

За положеннями пункту 70.2 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).

За приписами пункту 70.6 статті 70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 70.7 статті 70 ПК України).

Відповідно до пункту 70.8 статті 70 ПК України про проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інформує територіальний орган, зокрема, за місцем обліку фізичної особи.

Відтак, виходячи з приведених приписів ПК України, дійсно, на фізичну особу - платника податків покладено обов`язок із повідомлення контролючого органу про зміну податкової адреси, проте на органи державної реєстрації також покладено обов`язок із повідомлення територіального органу, що реалізує державну податкову політику, про внесення змін до даних, які вносяться до ЄДР.

При цьому відомості в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (ДРФО) стосовно платників податків мають відповідати відомостям, внесеним в ЄДР.

В цьому випадку в ЄДР містяться відомості про місцезнаходження (податкову адресу) відповідача, якою є АДРЕСА_5 .

Така сама адреса відповідача міститься у картці платника податку.

В цьому випадку у відповідача як платника податків не виник обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адресу, позаяк відповідачем не змінювалась податкова адреса, яка є незмінною, а контролюючим органом направлялись податкові повідомлення-рішення за неправильною податковою адресою.

Зважаючи на те, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані відповідачу на невірну адресу, внаслідок чого не отримані ОСОБА_1 , є правильним висновок суду першої інстанції, що у контролюючого органу не виникло права на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу, а доводи апелянта про недотримання саме відповідачем як платником податків обов`язку про повідомлення про зміну податкової адреси є безпідставними та не спростовують того факту, що саме контролюючим органом при формуванні та надісланні податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги не перевірено правильність зазначення в ДРФО відомостей про податкову адресу платника податків.

Стосовно суми податкового зобов`язання за 2018 рік, визначеного податковим повідомленням-рішенням №00436 від 25 березня 2019 року, в розмірі 29 220,99 грн суд зазначає таке.

Як вказано вище, податкове повідомлення-рішення №00436 від 25 березня 2019 року на суму 29 220,99 грн направлено на адресу: АДРЕСА_4 , отримано відповідачем особисто 24 червня 2019 року.

ОСОБА_1 це податкове повідомлення-рішення не оскаржене ані в адміністративному, ані в судовому порядку, сума податкового зобов`язання в розмірі 29 220,99 грн не сплачена.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення №00436 від 25 березня 2019 року не оскаржене відповідачем у строк, встановлений ПК України, тому податкове зобов`язання, визначене цим податковим повідомленням-рішенням, є узгодженим.

Разом з тим, вище судом зроблено висновок про порушення контролюючим органом процедури погашення податкового боргу, адже податкова вимога направлена на неправильну податкову адресу платника податку, не отримана платником податку, тому у позивача (контролюючого органу) не виникло права звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу в судовому порядку.

Суд зауважує, що доводи відповідача, підтримані судом першої інстанції, стосовно протиправності визначення податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням №00436 від 25 березня 2019 року є неприйнятними.

Верховним Судом в постанові від 15 червня 2023 року в справі № 160/13436/22 сформульовано правовий висновок, який полягає у наступному.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

У межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

Оцінка податкового правопорушення, встановленого, зокрема, за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №817/4186/13-а, від 21 серпня 2019 року у справі №2340/4023/18, від 05 березня 2020 року у справі №804/8630/16, від 12 липня 2022 року у справі №160/7345/20 та інших.

При цьому колегія суддів наголошує, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Застосовуючи приведений висновок Верховного Суду до спірних в цій справі правовідносин, суд зазначає, що відповідач, заперечуючи проти позову, не оскаржив податкове повідомлення-рішення, не пред`явив зустрічний позов у цій справі, а в межах справи, предметом доказування в якій є стягнення податкового боргу, суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковими повідомленнями-рішеннями.

Відтак, висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Підсумовуючи викладене, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача податкового боргу, заявленого до стягнення в цій справі, проте у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права в частині протиправності визначення відповідачу суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 29 220,99 грн податковим повідомленням-рішенням №00436 від 25 березня 2019 року, рішення суду першої інстанції в цій частині має бути змінено шляхом виключення таких висновків з мотивувальної частини.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року в справі № 160/10216/24 задовольнити частково.

Змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року в справі № 160/10216/24 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Виключити з мотивувальної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року в справі № 160/10216/24 висновки про протиправність визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 29 220,99 грн податковим повідомленням-рішенням №00436 від 25 березня 2019 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 05 лютого 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складене 05 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов