Справа № 320/40243/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року №320/40243/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Білоноженко М.А.,

розглянувши у приміщені суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )
доПриватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5, офіс 522)
провизнання протиправною та скасування постанови

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, в якому просив суд, з урахуванням уточненої позовної заяви:

- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 26 квітня 2024 року про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 779089,16 грн у виконавчому провадженню НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №2-11484/10 від 04.01.2013. Повідомлено, що позивач отримав постанови приватного виконавця від 26.04.2024 про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, однак з їх правомірністю не погоджується. Стверджує, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі, та стягується після повного виконання рішення. Вказано, що виконавцем неправильно обраховано розмір основної винагороди шляхом визначенням її суми в еквіваленті доларів США на момент відкриття виконавчого провадження, а не тієї суми яка визначена в рішенні суду. З огляду на наведене, вважає, що приватний виконавець приймаючи оскаржувану постанову, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями ч.6 ст.162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

В той же час, на виконання вимог ухвали суду надав матеріали виконавчого провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем постановою від 26 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №2-11484/10 виданого 04.01.2013 про стягнення солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого АТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 1566838 грн 37 коп, судовий збір у розмірі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього підлягає стягненню 1568658 грн 37 коп. 26 квітня 2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем в рамках ВП НОМЕР_3 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 779089,16 грн.

В зазначеній постанові наведено розрахунок основної винагороди за А x 10% = W, де - А- сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі, а - W- сума основної винагороди приватного виконавця.

Гривневий еквівалент суми до стягнення за виконавчим документом за курсом НБУ станом на день прийняття цієї постанови складає: 7789071,60+1820=7790891,60 грн.

Таким чином, розрахунок основної винагороди приватний виконавець здійснив наступним чином: 7790891,60 х 10%=779089,16 грн.

В той же час, у виконавчому листі від 01.12.2010, а саме його частини, що підлягає виконанню, вказано наступне: "Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 196 345 (сто дев?яносто шість тисяч триста сорок п?ять) доларів 66 центів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 1 566 838 (один мільйон п?ятсот шістдесят шість тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 37 копійок; судовий збір у розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок, а всього підлягає стягненню 1 568 658 (один мільйон п?ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот п?ятдесят вісім) гривень 37 копійок.".

Не погоджуючись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

В силу вимог ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.2 ст.2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з вимогами ч.1-2 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В силу вимог ч.3 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За правилами частини 5 ст.31 Закону №1403-VIII, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок №643).

Відповідно до п.12 Порядку №643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

При цьому, ч.3 ст.45 Закону №1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону №1403-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Системний аналіз положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас, аналіз норм Закону №1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону №1403-VIII вказує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19, від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19.

Одночасно із цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №640/13434/19, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20, від 26 жовтня 2023 року у справі №640/20265/19.

Крім цього, аналіз статті 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня, 27 квітня, 03 червня та 26 серпня 2021 року у справах №160/5321/20, №580/3444/20, №640/17286/20, №380/6503/20.

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Верховний Суд у постанові від 28.07.2023 року у справі № 640/28577/21 вказував, що якщо позивач посилається на існування негативних правових наслідків внаслідок чинності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, у цьому контексті Верховний Суд зауважує, що у разі коли одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець правильно визначив розмір основної винагороди і постанова про її стягнення є правомірною, то така постанова сама по собі не свідчить про протиправне втручання у права боржника. Надалі питання про незаконність втручання у його права з боку приватного виконавця може постати у разі стягнення основної винагороди за відсутності фактичного виконання рішення суду або у більшій сумі, ніж належить, тощо. У такому разі належним способом захисту порушеного права буде оскарження цих дій (рішень) приватного виконавця.

Також у своїй практиці Верховний Суд уже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зрештою необхідно зазначити, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня, 08 липня та 24 грудня у справах №160/5321/20, №360/2855/20, №200/3149/21-а.

Беручи до уваги наведені правові норми та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, суд дійшов висновку, що прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди разом із постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком, а не правом приватного виконавця, що відповідає вимогам ч.7 ст.31 Закону №1403-VIII.

Поряд з цим, суд наголошує, що, враховуючи положення ч.7 ст.31 Закону №1403-VIII та ст.27 Закону №1404-VIII, приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження, зобов`язаний не лише прийняти постанову про стягнення основної винагороди, але й здійснити розрахунок такої винагороди, тобто визначити чітко суму, яка може бути стягнута у разі здійснення виконавцем повного виконання виконавчого документу.

Як свідчить зміст постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди від 26.04.2024, приватний виконавець одночасно з відкриттям виконавчого провадження визначив суму основної винагороди. Однак розрахунку вказаної суми оскаржувані постанови не містять, а лише зазначено суму, яка підлягає стагяненню.

Водночас, судом встановлено, що 26.04.2024 приватним виконавцем на власний розсуд здійснено розрахунок основної суми винагороди приватного виконавця, з урахуванням офіційного курсу НБУ на час винесення оскаржуваної постанови, а саме: 196345,66 доларів США за курсом (39,67 грн за один долар США), що склало 7789071,61 грн., а також здійснено перерахунок суми судового збору, яка підлягає стягненню до 1820 грн, від якої і обраховано 10%, що складає 779089,16 грн.

В той же час, згідно виконавчого листа від 04.01.2013, а саме: його частини, що підлягає виконанню, вказано наступне: "Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 196 345 (сто дев?яносто шість тисяч триста сорок п?ять) доларів 66 центів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 1 566 838 (один мільйон п?ятсот шістдесят шість тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 37 копійок; судовий збір у розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок, а всього підлягає стягненню 1 568 658 (один мільйон п?ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот п?ятдесят вісім) гривень 37 копійок.".

З наведеного вбачається, що сума з якої приватним виконавцем необхідно було обраховувати суму основної винагороди складає 1 568 658 (один мільйон п?ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот п?ятдесят вісім) гривень 37 копійок.

Тобто, приватним виконавцем самостійно виправлено резолютивну частину рішення суду на власний розсуд без належного обґрунтування таких дій.

Суд звертає увагу, що сума винагороди приватного виконавця, вказані у постанові про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди, визначені відповідно до курсу долара США на час відкриття виконавчого провадження, без належного обґрунтування таких дій.

В даному випадку основна винагорода згідно із вимогами Закону №1403-VIII та Закону №1404-VIII становить 10% від суми 1566838,37 грн в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, визначеному у рішенні суду та виконавчому листі.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2024 у справі № 580/192/23.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що спірні постанови не відповідають вимогам ст.27 Закону №1404-VIII та ст.31 Закону №1403-VIII.

Таким чином, приватний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, встановлені чинним законодавством, а вказані постанови не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, необґрунтовані, протиправні та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1-2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним рішень у спірних правовідносинах, доводи позивача обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5, офіс 522) про визнання протиправною та скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 26 квітня 2024 року про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 779089,16 грн у виконавчому провадженню НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоноженко М.А.