Справа № 216/6175/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 216/6175/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2024, (суддя суду першої інстанції Кузнецов Р.О.), прийняте у відкритому судовому засідання в м. Кривому Розі, в адміністративній справі №216/6175/24 за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

02.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2851980 від 17.08.2024. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не була підтверджена, що свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки єдиним доказом вчинення правопорушення є сама постанова, інших доказів інспектором вказано не було та в постанові про них не зазначено.

Центрально- міський районний суд рішенням від 23.10.2024 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість скарги відповідач просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.08.2024 інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2851980, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як видно зі змісту постанови від 17.08.2024, позивач, керуючи транспортним засобом здійснив розворот на перехресті на заборонений «червоний» сигнал світлофору та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на законну вимогу працівників поліції, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «е» ПДР.

Не погодившись з постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем здійснено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів вирішуючи спір між сторонами виходить із такого.

Відповідно до пп. 8.7 п. 8 ПДР України, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Пункт 8.7.3 ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова від 17.08.2024 не містить посилань на технічний засіб за допомогою якого було здійснено фіксацію події, описаної в постанові, також в п. 7 Постанови не вказано, що до неї додаються будь-які докази, зокрема, відеозапис з місця події.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2018 р. у справі №524/5536/17 (адміністративне провадження №К/9901/1403/17), згідно якого відеозапис не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Таким чином, наданий відповідачем до суду першої інстанції відеозапис не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. В свою чергу, оскільки, обставина порушення позивачем вимог пункту п. 8.7.3 п. 8.7 Правил дорожнього руху належними та допустимими доказами не підтверджується, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП відсутні.

Щодо посилань відповідача про те, що доказом допущення позивачем адміністративного правопорушення є особисті спостереження інспектора патрульної поліції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу приписів ст. 251 КУпАП доказами вчинення адміністративного правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, самі по собі спостереження інспектора патрульної поліції, навіть викладені в рапорті, не можуть слугувати доказами у справі про адміністративне правопорушення, та слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1514 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2024 в адміністративній справі № 216/6175/24 скасувати та прийняти нову постанову.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 2 батальйону Полку патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Серії ЕНА №2851980 від 17.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір у розмірі 1514 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник