Справа № 520/32475/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Справа № 520/32475/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині відмови рішенням №28 від 16.10.2024 в зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998, відображеного в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (записи номер 6-9); - зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 (записи номер 6-9), починаючи з 21 січня 2023 року; - зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998 починаючи з часу призначення пенсії 21.01.2023.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивачу призначено пенсію за віком. Перебуває на обліку у відповідача. Останнім не зараховано до стажу оспорюваний період, який підтверджено трудовою книжкою позивача, через те, що неможливо перевірити дані про підприємство, де працював позивач, у зв`язку із ліквідацією останнього. Вважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку із чим просить зобов`язати останнього до вчинення дій.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що позивачу призначено пенсію за віком 21.01.2023. 23.08.2023 позивач звернувся до них із заявою про перерахунок пенсії згідно судового рішення (справа № 520/15374/23) в частині повторного вирішення питання про зарахування до стажу роботи позивача період роботи з 24.09.1990 до 30.04.1998, які відображені у трудовій книжці. 21.04.1998 підприємство, з яким позивач перебував у трудових відносинах, ліквідовано, інформація про передачу документів на зберігання до архіву відсутня, у зв`язку із чим неможливо здійснити перевірку. Просить у позові відмовити.

Позивач подано до суду відповідь на відзив. Наводить аргументи про те, що трудова книжка позивача містить усі відомості про оспорюваний період роботи позивача. Жодних доказів про спростування такого періоду відповідачем не подано. Такі висновки також указано у судовому рішенні (справа № 520/15374/23). Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, позивач 21.01.2023 призначено пенсію за віком. Останній перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

23.08.2023 позивача звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі рішення суду від 23.08.2022 у справі № 520/15374/23.

Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 у справі № 520/15374/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певних дії задоволено частково. Визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998. відображених у трудовій книжці серії НОМЕР_2 . Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням стажу висновків суду по даній справі. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.11.2023 № 28 щодо перерахунку пенсії згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 по справі № 320/15374/23, в частині повторного розгляду питання про зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998, відображеного в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , з урахуванням висновків суду, розглянув документи та повідомив наступне. Прийнято рішення направити запит на перевірку факту роботи за період з 24.09.1990 по 30.04.1998 в ПФ "Теплосервис-3" ЛТД до відділу контрольно-перевірочної роботи головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Після надходження акту перевірки, рішення щодо зарахування до загального страхового стажу періоду з 24.09.1990 по 30.04.1998 буде переглянуто з урахуванням результатів перевірки та висновків суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг своїм рішення від 16.10.2024 № 28 щодо заяви позивача 04.10.2024 щодо перерахунку пенсії згідно з рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 у справі №520/15374/23, в частині повторного розгляду питання про зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998, відображеного в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з урахуванням висновків суду, розглянув документи та повідомив наступне. До страхового стажу ОСОБА_1 не було враховано період роботи в ПФ «Теплосервіс-3» ЛТД з 24.09.1990 р. по 30.04.1998 р., зазначений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (записи №6-9), оскільки запис про роботу заповнено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №162 від 20.06.1974p., а саме: відсутній запис про перейменування підприємства підприємства не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні. Відділом перерахунків пенсій №1 були направлені запити до відділу контрольно-перевірочної роботи головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для проведення перевірки факту роботи за період з 24.09.1990р. по 30.04.1998р. в «Теплосервіс-3» ЛТД, згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 та копії Рішення з Комінтернівської районної Ради народних депутатів виконавчого комітету про реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми «Теплосервіс-3» ЛТД від 26.07.1994р. №197-9. Відділом забезпечення наповнення бюджету №2 було надано відповідь, що відповідно до запису № 8 трудової книжки ОСОБА_1 від 01.08.1994 ПК «Теплосервіс» було змінено назву на ПФ «Теплосервіс-3 ЛТД» (рішення №197-9 від 26.07.1994). Також повідомлено, що ПК «Теплосервіс» () перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі міста Харкова. Дата ліквідації підприємства 21.04.1998. При повторному запиті, відділом управління контрольно-перевірочної роботи було надано відповідь, що у зв`язку з тим, що ПФ «Теплосервіс-3 ЛТД» припинено, немає можливості здійснення будь-якої перевірки по даному підприємству. Інформація щодо передачі підприємством первинних документів на зберігання до архівної установи відсутня. У зв`язку з вищезазначеним, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023р. по справі №520/15374/23, відділ перерахунків пенсій №1 повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням стажу висновків суду по даній справі та прийняв рішення відмовити в зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998, відображеного в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV), які є чинними на час виникнення спірних відносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV).

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом №1788-XII.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Приписами абз.1 п.3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд установив, згідно з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач у спірний період працював: - запис №6: 24.09.1990 зарахований на роботу в кооператив «Теплосервіс» в якості інженера-конструктора на підставі наказу №18 від 21.09.1990; - запис №7: 01.11.1993 переведений на посаду заступника голови кооперативу на підставі наказу №10 від 20.10.1993; - запис №8: 01.08.1994 на підставі розпорядження Комінтернівської районної Ради народних депутатів м. Харкова №197-9 від 26.07.94 р. ПК «Теплосервіс» перейменовано у виробничу фірму «Теплосервіс-3» ЛТД - наказ №8 від 01.08.1994; - запис №9: 30.04.1998 звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №4 від 30.04.1998.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (діюча на час заповнення записів № 7-8) у випадку виявлення неправильного або неточного запису в трудовій книжці виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був внесений такий запис (п. 2.5). Якщо таке підприємство ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а випадку його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядкове ліквідоване підприємство (п.2.7) Виправлені відомості повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх роботі, яка фактично виконувалась , виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, які підтверджують виконання робіт ( п. 2.8). В розділах "Відомості про роботу", закреслення раніш внесених неточних або неправильних записів не допускається. При необхідності, наприклад, зміни запису відомості про роботу після вказівки відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться "Запис за № таким-то є недійсною (2.9)

Аналогічні приписи містить в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України за № 58 від 29 липня 1993р., яка діє на теперішній час.

Так, п. 2.8 Інструкції № 58 встановлено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

П. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців" відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У подальшому аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця, а відтак недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на особисті права позивача.

Верховного Суду, зокрема від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 11.05.2022 у справі № 120/1089/19, від 17.09.2024 у справі № 440/4164/23.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Також, згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Крім того, згідно із частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідач наводить причину не зарахування до стажу оспорювані періоди роботи те, що згідно з отриманих даних неможливо здійснити перевірку підприємства, у зв`язку із тим, що ПФ «Теплосервіс-3 ЛТД» припинено; інформація щодо передачі підприємством первинних документів на зберігання до архівної установи відсутня. У зв`язку з вищезазначеним, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 у справі №520/15374/23, відділ перерахунків пенсій №1 повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням стажу висновків суду по даній справі та прийняв рішення відмовити в зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 24.09.1990 по 30.04.1998, відображеного в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Суд установив, відповідно до запису № 8 трудової книжки ОСОБА_1 від 01.08.1994 ПК «Теплосервіс» було змінено назву на ПФ «Теплосервіс-3 ЛТД» (рішення №197-9 від 26.07.1994р.).

ПК «Теплосервіс» () перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі міста Харкова. Дата ліквідації підприємства 21.04.1998p.

Разом із тим, при повторному запиті органу Пенсійного фонду зазначено, що оскільки ПФ «Теплосервіс-3 ЛТД» припинено, немає можливості здійснення будь-якої перевірки по даному підприємству. Інформація щодо передачі підприємством первинних документів на зберігання до архівної установи відсутня. У зв`язку із цим відповідач відмовив у зарахуванні оспорюваного стражу до періоду роботи позивача.

Відповідно до правової позиції викладено у постанові Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення. Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку оспорюваного стажу роботи позивача, оскільки підприємство ліквідовано, не може бути підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії та у реалізації наявного в нього права на пенсійне забезпечення, оскільки такі обставинами виникли не з вини позивача та він не може вплинути на них.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Перевірка достовірності записів відносно оспорюваного періоду роботи, які зроблені у трудовій книжці через призму ліквідації підприємства не може бути підставою для не зарахування такого періоду роботи до стажу роботи позивача.

Враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що дії відповідача у не врахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу позивача у зв`язку із ліквідацією підприємства, що унеможливлює орган Пенсійного фонду перевірити відомості про оспорюваний період роботи та відсутність документів ліквідованого підприємства у архівній установі, необхідно визнати протиправними.

З метою ефективного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи, а саме: з 24.09.1990 до 30.04.1998, а позовну вимогу в цій частині задовольнити.

Щодо частини позовних вимог про здійснення перерахунок пенсії позивачу з урахуванням даних періодів роботи починаючи з 21.01.2023, суд прийшов переконання про те, що оскільки відповідачем допущено протиправні дії щодо не зарахування до страхового стажу позивача вищевказаних періодів роботи, суд не установив порушень із сторони відповідача щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням вказаних періодів, а тому права та інтереси позивача у цій частині позову не порушено, адже відсутні докази того, а відтак, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд приходить висновку про відмову у задоволені таких позовних вимог.

У випадку, якщо позивач за результатом вчиненого відповідачем, на підставі рішення суду у вказаній справі, перерахунку буде незгоден з нарахованою до сплати сумою пенсії у зв`язку із обмеженням максимальним розміром, він не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи немайнові вимоги, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стражу ОСОБА_1 періодів роботи, а саме з 24.09.1990 до 30.04.1998.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, а саме з 24.09.1990 до 30.04.1998.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, майдан Свободи, будинок № 5, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 03.02.2025.

Суддя М. І. Садова