Справа № 340/6990/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 340/6990/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року (суддя Науменко В.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області

про визнання недоотриманої заробітної плати, середнього розрахунку та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області на користь позивача недоотриману заробітну плату в сумі 45 608,40 грн за період з 01 березня 2021 року до 19 липня 2022 року, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 297,78 грн з 04.07.2023 по 04.01.2024 та завдану моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області на користь ОСОБА_1 недонараховану та недоотриману частину середнього заробітку за період з 01.06.2021 по 18.07.2022 у розмірі 25 078,06 грн (без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, нарахування та утримання яких має бути здійснено податковим агентом при виплаті доходу). Стягнуто з Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.07.2023 по 03.01.2024 у розмірі 10 000,00 грн (без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, нарахування та утримання яких має бути здійснено податковим агентом при виплаті доходу). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги. Позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову, а сам позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, не погоджується з рішенням в частині відмови в задоволенні позову, просить відмовити в його задоволенні повністю. Апеляційні скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 19.02.2013 був призначений на посаду начальника відділу оперативної роботи Управління охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області.

Наказом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області від 21.10.2016 № 38-о ОСОБА_1 був увільнений від роботи в Управлінні на період військової служби.

Наказом Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області від 25.05.2017 № 74-о, ОСОБА_1 призначено з 26.05.2017 на посаду провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 1 Управління Державного агентство рибного господарства у Полтавській області в порядку переведення, наказом Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області від 25.05.2017 № 76-о увільнено від роботи на період військової служби.

Наказом Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області від 22.05.2020 № 104-ос, ОСОБА_1 з 22.05.2020 переведено на посаду провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль».

Наказом № 59-о від 25.05.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу оперативної робот Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області в порядку переведення для подальшої роботи в Управління Державного агентства рибного господарства в Полтавській області, відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Наказом № 104-ос від 22.05.2020 ОСОБА_1 переведено з посади провідного державного інспектора відділу рибоохоронного патруля № 1 Управління Державного агентства рибного господарства в Полтавській області на посаду провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства рибного господарства в Полтавській області.

Згідно з наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області від 03.07.2023 № 73-ос був звільнений зі служби.

Під час проходження служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області, правонаступником якого є Державне агентство рибного господарства України, на користь позивача недоотриману суму заробітної плати при звільнені з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області в розмірі 1 398,90 грн та 533 276,26 грн середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 26.05.2017 по 31.03.2021; визнати протиправними дії Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку середнього заробітку за час проходження ним військової служби за контрактом, викладену у листі № 1-8-17/80-21 від 20.01.2021; стягнути з Управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області на його користь недоотримані суми грошового забезпечення в розмірі 112 766,61 грн за період з 26.05.2017 по 28.02.2021.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року в справі № 340/1884/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату в розмірі 58 525 грн 79 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

При розгляді справи № 340/1884/21 суд досліджував правомірність визначення розміру заробітної плати при звільнені позивача з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області та розміру середнього заробітку, який має бути виплачено позивачу, за період з 26.05.2017 по 28.02.2021.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що доводи позивача щодо здійснення Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Полтавській області неповного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні 25.05.2017 не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відтак, позовна вимога, як похідна від попередньої, про стягнення 533 276,26 грн середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 26.05.2017 по 31.03.2021, також не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про неправомірність визначення розміру середнього заробітку, який має бути виплачено позивачу, за період з 26.05.2017 по 28.02.2021, суди дійшли висновку, що відповідач невірно обрахував середній заробіток ОСОБА_1 , не доплативши заробітну плати за спірний період в розмірі 58 525,79 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що з 26.05.2017 відповідачем неправильно нараховувалася заробітна плата. У зв`язку з тим, що посадовий оклад ОСОБА_1 є меншим, ніж мінімальна заробітна плата, середньоденна заробітна плата мала обраховуватися, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законом у відповідному періоді. Отже, на момент звільнення йому не виплачено належну заробітну плату в сумі 45 608,40 грн за період з 01 березня 2021 року до 19 липня 2022 року, що є підставою для виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 297,78 грн, з 04.07.2023 по 04.01.2024.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що, порядок обчислення середньої заробітної плати у випадку, зокрема, залучення працівників до виконання військових обов`язків, що мало місце в спірних правовідносинах, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

За приписами пункту 2 Порядку № 100, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 4 Порядку № 100 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1213 від 09.12.2020, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до

умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Не є слушними доводи позивача, що у спірному періоді він не отримував заробітну плату, а тому середній заробіток має обраховуватися відповідно до пункту 4 Порядку № 100, адже за приписами статті 119 КЗпПУ в редакції, чинній на час спірних правовідносин, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, при розрахунку середнього заробітку позивача за спірний період мав застосовуватися загальний порядок, визначений пунктом 3 Порядку № 100, що й було здійснено відповідачем.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дії відповідача відповідають висновкам, викладеним в постанові Третього апеляційного адміністративного суду, в якій суд врахував, що Міністерство соціальної політики України у листі від 11.08.2014 №1146/13/84-14 надало роз`яснення «Щодо нарахування середнього заробітку мобілізованим працівникам», в якому зазначило, що середньоденна заробітна плата, яка зберігається за мобілізованим працівником, який був мобілізований у перший день своєї роботи на підприємстві, обчислюється шляхом ділення посадового окладу, встановленого йому в штатному розписі, на число робочих днів місяця, в якому він мав приступити до роботи та в якому його було мобілізовано.

З матеріалів справи встановлено, що, оскільки позивач був увільнений від роботи на період військової служби у перший день своєї роботи в Управлінні Державного агентства рибного господарства у Полтавській області, середній заробіток для виплати заробітної плати під час мобілізації розрахований відповідачем, виходячи з посадового окладу згідно штатного розпису на підставі положень абз. 18 п. 4 Порядку № 100, та становить 167,60 грн.

Є невірним висновок суду першої інстанції, що відповідач допустив протиправну бездіяльність в частині виплати ОСОБА_1 належних сум у спірному періоді, так як при виплаті позивачеві середнього заробітку мав виходити з суми 254,98 грн, а не з суми 167,60 грн, адже розрахунковими листами та відомостями розподілу виплат підтверджується, що остаточний розрахунок з позивачем здійснений, виходячи з розміру середнього заробітку 254,98 грн, який обрахований з посадового окладу за посадою, на яку був переведений позивач (з урахуванням підвищення посадових лкладів), що в повній мірі відповідає приписам Положення № 100.

Відтак, позов ОСОБА_1 в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суворов був звільнений зі служби 03 липня 2023 року на підставі наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області від 03.07.2023 № 73-ос.

Відповідно до статті 117 КЗпПУ в редакції, чинній на час звільнення позивача, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що остаточний розрахунок мав бути проведений з ОСОБА_1 03.07.2023 в день звільнення.

Натомість, належна до виплати сума 47 113,26 грн на підставі судового рішення в справі № 340/1884/21, з урахуванням вирахування податків за зборів, остаточно перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 05.09.2023, при цьому перша частина виплати надійшла вже після звільнення позивача. Також відповідач в апеляційній скарзі самостійно зазначає, що Полтавським рибоохоронним патрулем було здійснено перерахунок середнього заробітку за період з 01.06.2021 по 18.07.2022, нараховану суму 24 488,70 грн виплачено позивачеві 26.12.2023.

Відтак, повний та остаточний розрахунок з позивачем був проведений лише 26 грудня 2023 року.

З огляду на те, що днем звільнення ОСОБА_1 є 03.07.2023, першим днем затримки є 04.07.2023.

Щодо кінцевого строку проведення розрахунку, суд враховує, що такий проведено 26.12.2023, а тому останнім днем затримки є 25.12.2023.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку № 100).

В даній справі суд апеляційної інстанції підтвердив правильність обрахунку відповідачем середньоденного заробітку в розмірі 254,98 грн, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04.07.2023 по 25.12.2023 становить 44 621 грн 50 коп. (254,98 грн х 175 календарних днів затримки).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, адже зі змісту позовної заяви та наданих позивачем доказів не вбачається, що ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду внаслідок несвоєчасної виплати належних сум.

Позивачем не доведено належними доказами наявність у нього моральних страждань через несвоєчасне здійснення з ним розрахунку, так само як і розрахунку розміру завданої моральної шкоди.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним встановленням обставин справи, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року в адміністративній справі № 340/6990/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 44 621 (сорок чотири тисячі шістсот двадцять одна) грн 50 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 04 лютого 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 04 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров