Справа № 340/6281/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 340/6281/24
(суддя Петренко О.С., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі №340/6281/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 вересня 2024 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоодержаної пенсії її померлої матері ОСОБА_2 в сумі 241475,99 грн, яка нарахована на виконання рішення Кіровоградського ОАС від 02.11.2022 у справі №340/4098/22;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 недоодержану пенсію її померлої матері ОСОБА_2 в сумі 24475,99 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , а позивач, як член сім`ї померлої ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про виплату їй пенсії, яка була недоотримана її матір`ю. На своє звернення отримала відповідь від 14.08.2024 року у формі листа, у якому відповідач відмовив у виплаті вищевказаних сум пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року позов задоволено.

Суд, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії у розмірі 241475,99 грн, що підлягала виплаті пенсіонерці, її матері ОСОБА_2 , і залишилась недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, виплатити ОСОБА_1 , пенсію у розмірі 241475,99 грн, що підлягала виплаті пенсіонерці, її матері ОСОБА_2 і залишилась недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Рішення суду мотивовано тим, що дії відповідача щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії її матері ОСОБА_2 , нарахованої згідно з рішенням суду у адміністративній справі №340/214/23 у розмірі 241475,99 грн, є протиправними.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що доплата за рішенням суду відноситься до одноразової виплати позивачу по справі (так як правонаступництво не допускається) та не є недоодержаною пенсією, яку просить виплатити позивач. Зазначає відповідач і про те, що 07.08.2024 року позивачем подано заяву довільної форми в порядку норм Закону України «Про звернення громадян», а не заяву встановленого зразка, а тому підстав для виплаті їй пенсії у розмірі 241475,99 грн, що підлягала виплаті пенсіонерці, її матері ОСОБА_2 , і залишилась недоодержаною у зв`язку з її смертю не має.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 року у справі №340/214/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ПФУ в Кіровоградській області про визнання протиправними дій протиправними позов задоволено в повному обсязі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №9965/1 від 28 жовтня 2022 року (а.с.12).

Свідоцтвом серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

07.08.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою щодо виплати недоотриманої пенсії покійної матері ОСОБА_2 , яка виникла на підставі виконання Пенсійним органом рішення суду по справі №340/214/23 (а.с.15-16).

Листом від 14.08.2024 Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовлено позивачці у виплаті перерахованої за вказаним рішенням пенсії за померлу матір, оскільки вказана особа не є стороною в справі (а.с.18). Правомірність дій відповідача щодо не виплати позивачу нарахованої померлій ОСОБА_2 пенсії у розмірі 241475,99 грн є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що « у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 07.08.2024 (не пізніше 6 місяців після смерті матері) звернулася до пенсійного органу із заявою про отримання пенсії матері, що нарахована, але невиплачена на час смерті останньої.

Таким чином, позивач дотрималася умов, які визначені статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позивач, в силу положень статті 61 Закону №2262-ХІІ, має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її матері ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю.

При цьому, доводи відповідача про те, що позивач не є стягувачем по справі №340/214/23 не впливають на правильність вирішення цієї справи судом першої інстанції, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

Стаття 61 Закону №2262-ХІІ прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що заява позивача від 07.08.2024 року подана в довільній формі, оскільки відповідач відмовляючи у задоволенні цієї заяви фактично її розглянув як заяву подану в порядку вимог статті 61 Закону №2262-ХІІ, про що свідчить лист від 14.08.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Також, судом апеляційної інстанції враховуються і те, що позивачем до заяви додано документи, які надали можливість відповідачу розглянути таку заяву, як заяву подану в порядку вимог статті 61 Закону №2262-ХІІ.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі №340/6281/24- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов