Справа № 640/12469/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відвід (самовідвід) судді

31 січня 2025 року 640/12469/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю., розглянувши заяву про самовідвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_2 , з позовом про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М. від 29.03.2021 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 90 323,90 доларів США у ВП № НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 09.08.2021.

Ухвалою суду від 15.11.2021 за заявою позивача зупинено провадження у справі Окружного адміністративного суду м. Києва № 640/12469/21 до вирішення справи № 752/2605/13-ц Київським апеляційним судом та набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 25.07.2022 провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 03.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла вказана адміністративна справа, яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено судове засідання, з урахуванням особливостей, передбачених приписами ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 визнано неявку в судове засідання позивача (його представника) - неповажною. Розгляд справи відкладено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Марича Є.В. у справі за № 640/12469/21. Матеріали адміністративної справи за № 640/12469/21 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відвід судді Марича Є.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, за участю третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 задоволено заяву судді Марича Є.В. про самовідвід. Передано адміністративну справу за № 640/12469/21 до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду, згідно з частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом розподілу від 06.11.2024 справу передано до розгляду судді Терлецькій О.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 прийнято адміністративну справу до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 заяву про відвід судді Терлецької О.О. задоволено. Справу у порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України передано для визначення іншого складу суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Перепелиці А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 відвід судді Перепелиці А.М. у справі № 640/12469/21 визнано необґрунтованим. Передано матеріали справи № 640/12469/21 для вирішення питання про відвід судді Перепелиці А.М. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Перепелиці А.М. в адміністративній справі № 640/12469/21, поданої 09 грудня 2024 року відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 відвід судді Перепелиці А.М. та секретаря судового засідання у справі № 640/12469/21 визнано необґрунтованим. Передано матеріали справи № 640/12469/21 для вирішення питання про відвід судді Перепелиці А.М. та секретаря судового засідання суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Перепелиці А.М. в адміністративній справі № 640/12469/21 відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 відвід судді Перепелиці А.М. у справі № 640/12469/21 визнано необґрунтованим. Передано матеріали справи № 640/12469/21 для вирішення питання про відвід судді Перепелиці А.М. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Перепелиці А.М. в адміністративній справі № 640/12469/21 за адміністративним позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 задоволено заяву судді Перепелиці А.М. про самовідвід. Передано адміністративну справу за № 640/12469/21 до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду, згідно з частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 31.12.2024 справу передано до розгляду судді Василенко Г.Ю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2025 прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.

10.01.2025 ОСОБА_2 було подано заяву про відвід судді Василенко Г.Ю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 відвід судді Василенко Г. Ю. в адміністративній справі за №640/12469/21 визнано необґрунтованим. Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передано заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Василенко Г.Ю. у справі №640/12469/21, - відмовлено.

У подальшому, в період з 17.01.2025 по 27.01.2025, позивачем та третьою особою неодноразово були подані клопотання (заяви) про відвід судді Василенко Г.Ю.

31.01.2025, з метою забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи, усунення будь-яких сумнівів сторін у неупередженості судді при розгляді даної справи, та з метою уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості у розгляді адміністративної справи, суддя Василенко Г.Ю. подала заяву про самовідвід.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії ЄСПЛ" вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Аналогічні висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді незважаючи, що позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Отже, у даному випадку, підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Згідно з цією нормою унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду, викликаного певними обставинами, сумніву щодо його неупередженості.

Частиною 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи створені позивачем підстави та обставини за яких, у випадку продовження розгляду справи суддею Василенко Г.Ю., можуть виникнути сумніви у безсторонності та неупередженості судді при розгляді даної справи, та виключення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви.

Відповідно до вимог частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 цього Кодексу.

Ухвала приймається 31.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву про самовідвід судді Василенко Г.Ю., - задовольнити.

2. Передати адміністративну справу №640/12469/21 до Відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Василенко Г.Ю.