Справа № 640/19904/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування, Фонд), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка виразилась у невчиненні дій щодо визнання укладених з ОСОБА_1 банківських угод нікчемними; у незабезпеченні належного контролю за діяльністю Уповноваженої особи Фонду Кадирова В.В. при перевірці обставин правомірності укладених банківських договорів та доводів скарги позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, яка виразилась в ухиленні від перевірки доводів письмових звернень ОСОБА_1 ; наданні необґрунтованих відповідей позивачу; у невжитті дій з підстав, визначених законом щодо визнання укладеного банківського договору №004-88803-121114 від 12.11.2014 та додаткової угоди №1 нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності до зазначених правочинів;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича вжити дій, з підстав, визначених законом, щодо визнання укладеного з позивачем банківського договору №004-88803-121114 від 12.11.2014 та додаткової угоди №1 нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності до вказаних правочинів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.12.2018. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018 і повідомити ОСОБА_1 про результат розгляду. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині (вступна та резолютивна частини).

Не погодившись із рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким:

- визнати протиправну бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб що полягає у невчиненні дій щодо визнання укладеного з ОСОБА_1 банківських договорів нікчемними, у незабезпеченні належного контролю за діяльністю Уповноваженої особи щодо виконання ним вимог п. 9 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відсутності контролю за дотриманням Уповноваженою особою статті 40 Конституції України та статті 19 Закону України «Про звернення громадян» при перевірці доводів письмових звернень позивача так наданні обґрунтованих відповідей;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи при перевірці обставин протиправного залучення коштів позивача на рахунок АТ «Дельта Банк» у період з 30.10.2014 по 02.03.2015, у невжитті дій щодо визнання укладеного з позивачем банківського договору №004-88803-121114 від 12.11.2014 та додаткової угоди №1 до нього нікчемними, в ухиленні від перевірок письмових звернень позивача і надання обґрунтованих відповідей;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії щодо визнання зазначеного договору нікчемним.

Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції не дослідив та не надав належної правової оцінки доказам щодо протиправної бездіяльності відповідачів при перевірці законності укладеного з позивачем договору банківського вкладу та додаткової угоди до нього. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин та підстав невчинення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначених законом дій щодо визнання укладеного з позивачем договору банківського вкладу від 12.11.2014 нікчемним.

09 січня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява про застосування до апеляційної скарги наслідків, передбачених ч. 2 ст. 298 КАС України, в якій просить суд:

- апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вступну та резолютивну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі № 640/19904/19 повернути без розгляду;

- зобов`язати Київський окружний адміністративний суд усунути недоліки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі № 640/19904/19 шляхом складання його повного тексту та направлення копій учасникам справи у встановленому КАС України порядку.

В обґрунтування поданої заяви відповідач вказав, що порядок апеляційного оскарження адміністративного рішення передбачає, передусім, наявність його повного тексту, від дати складання або вручення якого обраховуються строки оскарження, а від змісту (особливо - мотивувальної її частини) можливість реалізації апеляційним судом своїх повноважень щодо перегляду рішення з дотримання вимог КАС України. Враховуючи відсутність складеного судом першої інстанції повного тексту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року, відповідач вважає, що апеляційну скаргу позивача слід повернути без розгляду та зобов`язати Київський окружний адміністративний суд усунути недоліки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі № 640/19904/19 шляхом складання його повного тексту та направлення копій учасникам справи у встановленому КАС України порядку.

Також, 10 січня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі № 640/19904/19 в оскаржуваній частині - без змін.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про застосування до апеляційної скарги наслідків, передбачених ч. 2 ст. 298 КАС України, відмовлено, оскільки, положеннями КАС України не передбачено підстав для повернення апеляційної скарги без розгляду з підстав нескладення судом першої інстанції повного тексту оскаржуваного рішення, як і не передбачено можливості направити матеріали справи до Київського окружного адміністративного суду для складання повного тексту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі № 640/19904/19.

В судовому засіданні 14 січня 2025 року ОСОБА_1 заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду від 23 липня 2021 року у справі №826/17810/18 та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про від 26.05.20216 №826 про затвердження Інструкції про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення.

20 січня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшли письмові тези промови позивача в судових дебатах.

28 січня 2025 року до суду апеляційної інстанції від відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові тези виступу в судових дебатах.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», надалі за текстом - «Банк», в особі Журавської Дарії Дмитрівни, що діє на підставі довіреності №б/н від 25 листопада 2013 року, та ОСОБА_1 , надалі за текстом «Вкладник» укладено Договір банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року (далі - Договір банківського вкладу).

Відповідно до пунктів 1.2-1.3 Договору банківського вкладу, Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 (надалі за текстом - "Рахунок") та приймає від Вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим Договором, грошові кошти в сумі 1100000,00 гривень (один мільйон сто тисяч гривень 00 копійок) (надалі за текстом - "Вклад").

Вклад залучається на строк, що обчислюється з дати його зарахування на Рахунок по дату повернення Вкладу (надалі за текстом - "строк залучення Вкладу"). Датою повернення Вкладу є 17 листопада 2015 року.

Згідно пункту 1.4 Договору банківського вкладу, на суму Вкладу Банк нараховує проценти у розмірі 23,00 (двадцять три) процентів річних (надалі за текстом - "процентна ставка").

Пунктами 1.6-1.7 Договору банківського вкладу передбачено, що нараховані на Вклад проценти сплачуються Вкладнику щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього Договору, а також у день повернення Вкладу в кінці строку дії цього Договору, або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках, передбачених цим Договором, шляхом зарахування на поточний рахунок / (або) поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 5496, відкритий на ім`я Вкладника у Банку (надалі за текстом - "Поточний рахунок").

Вклад виплачується Вкладнику по закінченню строку залучення Вкладу, зазначеного в п. 1.3. цього Договору, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на Поточний рахунок Вкладника.

У відповідності до пункту 1.8 Договору банківського вкладу, у випадку, якщо Вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього Договору або про бажання достроково зняти всю суму Вкладу чи частину Вкладу до закінчення строку залучення Вкладу, зазначеного в п. 1.3. цього Договору, дія цього Договору вважається припиненою достроково, а Банк виплачує Вкладнику весь Вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунку, за ставкою: 2,00 (два) проценти річних.

При цьому, Вкладник зобов`язаний письмово повідомити Банк про вимогу повернення Вкладу або його частини не пізніше, ніж за 2 (два) робочих (банківських) дня до очікуваної дати повернення. Різницю між раніше виплаченими процентами та фактично належними до виплати при поверненні Вкладу з врахуванням умов, що встановлені цим пунктом Договору, Вкладник доручає Банку утримати з суми Вкладу.

Згідно пункту 2.2 Договору банківського вкладу, із підписанням цього Договору Вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обов`язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього Договору.

Пунктом 2.5 Договору банківського вкладу закріплено, що Вкладник підтверджує, що Банк до укладення цього Договору з Вкладником додатково надав Вкладнику інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України від 12 липня 2001 року N9 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до пункту 2.7 Договору банківського вкладу, Вкладник підтверджує, що Банк до укладання цього Договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, щодо умов гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тис. грн. для одного вкладника в одному банку.

Також, 12 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», надалі за текстом - «Банк», в особі Журавської Дарії Дмитрівни, що діє на підставі довіреності №б/н від 25 листопада 2013 року, та ОСОБА_1 , надалі за текстом «Вкладник», укладено Додаткову угоду №1 до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року (далі - Додаткова угода), відповідно до пункту 1.1 якої, Сторони домовились викласти пункт 1.4. Договору в наступній редакції:

« 1.4. На суму Вкладу Банк нараховує проценти у розмірі 24,50 % (двадцять чотири цілих п`ять десятих) процентів річних (надалі за текстом - "процентна ставка").».

Пунктом 7 Додаткової угоди передбачено, що підписанням цієї Додаткової угоди до Договору Вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим. що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення/зобов`язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів. укладених між Банком та Вкладником/будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до Договору.

Крім того, ОСОБА_1 підписав заяву від 12 листопада 2024 року до Договору №004-28803-121114 від 12 листопада 2014 року банківського вкладу (депозиту) «Депозит Delta Premier» у гривні, відповідно до якої, підписанням цієї заяви підтвердив, що уповноважений представник Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» ознайомив його з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом.

12 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», надалі за текстом - «Банк», в особі в особі Начальника відділу Київського відділення №14 Овєчкіної Олександри Сергіївни, що діє на підставі довіреності б/н від 12 грудня 2013 року, з однієї сторони, та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до Договору банківського вкладу «Депозит "Delta Premier"» № 004-28803-121114 від 12 листопада 2014 року, відповідно до пункту 1.1 якої, Сторони домовились викласти пункт 1.3. Договору в наступній редакції:

« 1.3. Вклад залучається на строк, що обчислюється з дати його зарахування на Рахунок по дату повернення Вкладу (надалі за текстом - "строк залучення Вкладу"). Датою повернення Вкладу є "01" червня 2015року.».

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича із заявою (вх. №1957), в якій, відповідно до статтей 32 та 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просив перевірити його доводи на предмет визнання укладеного Договору банківського вкладу нікчемним з підстав визначених законом та внести його до відповідного переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом у межах суми Депозитного договору за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, в заяві від 20 грудня 2018 року ОСОБА_1 просив надати інформацію з долученням підтверджуючих документів з таких питань:

- ким, коли, яким рішенням якого документу ОСОБА_1 були встановлені фінансові переваги від ПАТ «Дельта банк» при укладенні договору банківського вкладу, а саме, підвищена відсоткова ставка;

- ким, коли, яким рішенням якого документу ОСОБА_1 було відмовлено у включені до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів в ПАТ «Дельта банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом ПАТ «Дельта Банк» від 27 грудня 2018 року за вих. №05-3406749 за підписом начальника Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки Ю.К. Сичевської, ОСОБА_1 повідомлено, що, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого, розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк». 20.02.2017 року Виконавчою дирекцією Фонду прийнято Рішення №619 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора», відповідно до якого, продовжено строки здійснення ліквідації та повноваження ліквідатора Кадирова В.В. на два роки до 04.10.2019 року включно.

З приводу порушеного питання щодо виплати коштів за Договором № 004-28803-121114 банківського вкладу (депозиту) від 12.11.2014 року разом з додатковими правочинами, в листі від 27 грудня 2018 року за вих. №05-3406749 зазначено, що кошти за вказаним Договором не підлягають відшкодуванню Фондом на підставі ст. 26 Закону України. Так, згідно умов Додаткової угоди №1 від 12.11.2014 року до Договору № 004-28803-121114 від 12.11.2014 року, було встановлено підвищену відсоткову ставку. Зауважено, що шляхом підписання вищевказаного Договору, ОСОБА_1 підтвердив факт ознайомлення зі змістом цього договору, всі умови договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень, запитань не має, зобов`язується їх дотримуватися та виконувати.

Так, відповідно, до пункту 7 ч. 4 ст. 26 Закону, Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Таким чином, в листі від 27 грудня 2018 року за вих. №05-3406749 вказано, що інформацію щодо вищезазначеного Договору не включено до переліку вкладників AT «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із скаргами від 06 березня 2019 року та від 18 липня 2019 року, на які Фондом гарантування вкладів фізичних осіб були надані відповіді від 04 квітня 2019 року №27-036-6102/19 та від 01 серпня 2019 року №20-0007/39633.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 12 Закону № 4452-VI визначено повноваження виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду.

В силу ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Частиною 1 статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Згідно частини 2 статті 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

За приписами ч.ч. 3-4 ст. 27 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 32 Закону № 4452-VI передбачено, що Фонд має право здійснювати перевірку банку щодо контролю за виконанням ним зобов`язань у зв`язку з участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб на предмет: 1) достовірності наданої Фонду звітності; 2) повноти і своєчасності розрахунків з Фондом за зборами до Фонду та нарахованою пенею; 3) повноти і достовірності ведення бази даних про вкладників; 4) дотримання вимог щодо інформування вкладників про участь банку у Фонді; 5) дотримання інших вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Положеннями ч.ч. 1, 8 ст. 35 Закону № 4452-VI визначено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

В силу вимог часини 1 статті 36 Закону № 4452-VI, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 Закону № 4452-VI закріплено повноваження уповноваженої особи Фонду

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону № 4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Частиною 1 статті 38 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Частиною 2 статті 38 Закону № 4452-VI визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.12.2018. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2018 і повідомити ОСОБА_1 про результат розгляду. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи №640/19904/19 є лише вступна та резолютивна частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року.

Також, повний текст рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року у справі №640/19904/19 відсутній в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, повний текст рішення від 19 червня 2020 року у справі №640/19904/19 Окружним адміністративним судом міста Києва складений не був.

Відповідно до частини 1 статті 246 КАС України, рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Частиною 2 статті 246 КАС України передбачено, що у вступній частині рішення зазначаються: 1) дата і місце його ухвалення; 2) найменування суду; 3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів; 4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання; 5) номер справи; 6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи; 7) вимоги позивача; 8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

Нормами ч. 3 ст. 246 КАС України визначено, що в описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання учасників справи; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Згідно вимог ч. 4 ст. 246 КАС України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; 7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Положеннями частин 5-6 статті 246 КАС України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення; 3) повернення судового збору; 4) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 4-1) здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу; 5) дату складення повного рішення суду.

У відповідності до частини 1 статті 250 КАС України, судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 250 КАС України, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

В силу вимог частини 6 статті 250 КАС України, у разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення (скорочене рішення) суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. При цьому, КАС України передбачено можливість проголосити скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини), однак, у такому випадку, суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Статтею 317 КАС України визначено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, Окружним адміністративним судом міста Києва не виготовлено повний текст рішення від 19 червня 2020 року у даній справі, колегія суддів вважає, що таке рішення є невмотивованим та прийнятим з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що, в силу приписів, частини 1 статті 317 КАС України, є обов`язковою підставою для його скасування з необхідністю ухвалення нового судового рішення.

Матеріали спари свідчать, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», та ОСОБА_1 укладено Договір банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року (а.с. 16).

Пунктом 1.4 Договору банківського вкладу сторони передбачили, що на суму Вкладу Банк нараховує проценти у розмірі 23.00 процентів річних.

В той же день, ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду від 12 листопада 2014 року №1 до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року, відповідно до пункту 1.1 якої, Сторони домовились викласти пункт 1.4. Договору в наступній редакції:

« 1.4. На суму Вкладу Банк нараховує проценти у розмірі 24.50 % (Двадцять чотири цілих п`ять десятих) процентів річних (надалі за текстом - "процентна ставка").» (а.с. 17).

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича із заявою, що зареєстрована за вх. №1957 (а.с. 24).

У вищевказаній заяві, ОСОБА_1 , посилаючись на приписи статті 32 та статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», просив перевірити його доводи на предмет визнання укладеного Договору банківського вкладу нікчемним з підстав визначених законом та внести його до відповідного переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом у межах суми Депозитного договору за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, листом від 27 грудня 2018 року за вих. №05-3406749 ПАТ «Дельта Банк» повідомив позивача, що за вказаним Договором не підлягають відшкодуванню Фондом, на підставі ст. 26 Закону України, оскільки, згідно умов Додаткової угоди №1 від 12.11.2014 року до Договору № 004-28803-121114 від 12.11.2014 року, було встановлено підвищену відсоткову ставку.

Так, зазначаючи про нікчемність Договору банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року та Додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року, позивач вказує, що підвищена відсоткова ставка була встановлена після винесення 30 жовтня 2014 року постанови Правління НБУ про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних.

У зв`язку з цим, на переконання позивача, вищевказані Договір банківського вкладу та Додаткова угода є нікчемними, в силу п. 9 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки, після віднесення банку до категорії проблемних, банком з порушенням норм законодавства були здійснені операції щодо переоформлення депозитного договору, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку.

Колегія суддів зазначає, що положеннями абзацу 1 частини 7 статті 32 Закону № 4452-VI перебачено, що у разі віднесення банку до категорії проблемних Фонд має право здійснювати позапланову перевірку такого банку з інших питань діяльності, ніж передбачені у частині першій цієї статті, перелік яких затверджується виконавчою дирекцією Фонду з метою збору інформації для підготовки проекту плану врегулювання проблемного банку у разі його віднесення до категорії неплатоспроможних, у тому числі з метою визначення вартості активів проблемного банку.

Також, частиною 2 статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів, зокрема, договорів банківського вкладу, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними.

Так, у відзиві на позовну заяву Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказав, що, на виконання вимог частини 2 статті 38 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фондом була здійснена перевірка договорів на предмет нікчемності та встановлено, що Договір № 004-28803-121114 від 12.11.2014 був укладений між ним та банком на індивідуальній основі з установленням підвищеної відсоткової ставки, а тому, відповідно до пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти за цим вкладом не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Так, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 826 затверджено Інструкцію про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення (далі - Інструкція №826).

Згідно пункту 1 розділу I Інструкції №826, цю Інструкцію розроблено відповідно до частини третьої статті 36, пункту 4 частини другої статті 37, статті 38, пункту 4 частини третьої статті 41, частини шостої статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою виявлення нікчемних правочинів (у тому числі договорів) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію/ліквідацію в неплатоспроможному банку (далі - Уповноважена особа Фонду), якій делеговані відповідні повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), та встановлення механізму, послідовності дій і критеріїв обмеження здійснення неплатоспроможним банком банківських операцій.

У разі виявлення нікчемних правочинів (у тому числі договорів) безпосередньо Фондом порядок дій, визначених цією Інструкцією, поширюється на Фонд як тимчасового адміністратора/ліквідатора банку.

Відповідно до пункту 2 розділу I Інструкції №826, протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Пунктом 1 розділу ІI Інструкції №826 передбачено, що протягом трьох робочих днів з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду розпочинає перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За приписами пункту 5 розділу ІI Інструкції №826, перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності забезпечується Уповноваженою особою Фонду в межах повноважень, делегованих їй Фондом відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 7 розділу ІI Інструкції №826 закріплено, що за наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд Уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом(ами) перевірки.

Акт перевірки повинен містити:

інформацію щодо складу Комісії;

перелік правочинів (у тому числі договорів) щодо кожного правочину (договору), що перевірялися, а саме: номер рахунку/договору, назва операції, наявність/відсутність факту нікчемності, підстава нікчемності (норма закону) (у разі виявлення факту нікчемності), інформація про те, яким чином вчинення (укладення) даного правочину призвело до збільшення витрат Фонду, пов`язаних з виведенням неплатоспроможного банку з ринку (у разі нікчемності правочину на підставі пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»);

інформацію щодо конфлікту інтересів членів Комісії.

Акт(и) перевірки повинен(ні) бути складений(і) не пізніше останнього дня проведення перевірки. Акт підписується всіма членами Комісії.

У разі виявлення фактів шахрайства та/або інших кримінальних дій працівників банку або інших осіб Уповноважена особа Фонду зобов`язана невідкладно звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з вищевказаного вбачається, що у випадку проведення перевірки правочину на предмет нікчемності, уповноваженою особою Фонду повинен бути складений Акт перевірки, в якому має бути зазначений кожен правочин, що перевірявся.

Разом з тим, як вказано в судовому засіданні представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у відповідача відсутній акт перевірки щодо Договору банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року та Додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що Фондом була здійснена перевірка договорів позивача на предмет нікчемності є безпідставними.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що, в даному випадку, має місце протиправна бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо нездійснення перевірки на предмет нікчемності Договору банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року та Додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернув увагу на те, що, на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.06.2023 № 746, з 03.07.2023 р. відкликано повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», а визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» здійснюються Фондом безпосередньо.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії щодо перевірки на предмет нікчемності Договору банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року та Додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року.

Також, колегія суддів зазначає, що у заяві від 20 грудня 2018 року ОСОБА_1. просив Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надати інформацію з долученням підтверджуючих документів з таких питань:

- ким, коли, яким рішенням якого документу ОСОБА_1. були встановлені фінансові переваги від ПАТ «Дельта банк» при укладенні договору банківського вкладу, а саме, підвищена відсоткова ставка;

- ким, коли, яким рішенням якого документу ОСОБА_1 було відмовлено у включені до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів в ПАТ «Дельта банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, в листі від 27 грудня 2018 року за вих. №05-3406749 відповідь на вищевказані питання позивача надано не було, як і не було надано відповідних підтверджуючих документів, що свідчить про неналежний розгляд Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. заяви ОСОБА_1 від 20 грудня 2018 року.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 грудня 2018 року та повідомити позивача про результат її розгляду.

Позовна вимога про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича вжити дій, з підстав, визначених законом, щодо визнання укладеного з позивачем банківського договору №004-88803-121114 від 12.11.2014 та додаткової угоди №1 нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності до вказаних правочинів - задоволенню не підлягає, як передчасна, оскільки, відповідачем не надано доказів перевірки даних правочинів на предмет нікчемності.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. Рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо нездійснення перевірки на предмет нікчемності Договору банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року та Додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року.

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії щодо перевірки на предмет нікчемності Договору банківського вкладу №044-28803-121114 («Депозит Delta Premier») від 12 листопада 2014 року та Додаткової угоди №1 від 12 листопада 2014 року до Договору банківського вкладу «Депозит Delta Premier» №044-28803-121114 від 12 травня 2014 року.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 грудня 2018 року.

Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 грудня 2018 року та повідомити ОСОБА_1 про результат її розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 03.02.2025 р.