Справа № 340/3964/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м.Дніпросправа № 340/3964/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 340/3964/24 (суддя Петренко О.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) про відмову в призначенні пенсії від 27.02.2024 №99;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач-2) повторно розглянути заяву позивача від 20.02.2024 року про призначення пенсії, зарахувати до пільгового стажу роботи, що надає право на отримання пільгової пенсії за віком за Списком №2, періоди роботи з 24.07.1987 по 14.05.2004 в Константинівському металургійному заводі ім. Фрунзе /з 29.12.1994 року Константинівський металургійний завод ім. Фрунзе перейменовано на ВАТ "Константинівський металургійний завод"/, до страхового стажу роботи в періоди з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.04.2001 по 31.12.2003 у ВАТ "Константинівський металургійний завод" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 20.02.2024.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Так, суд:

-визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову позивачу в призначенні пенсії від 27.02.2024 №99;

-зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період її роботи на посаді машиніста крана металургійного виробництва з 24.07.1987 року по 14.05.2004 року;

-зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду не погодився відповідач-2, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням процесуальних норм, відповідач-2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі відповідач зазначає, що відсутні правові підстави для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити певні дії, оскільки заява гр. ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача. Проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу, яким було прийнято спірне рішення, що є предметом спору у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду.

Крім того, звертає увагу, що пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 (Список № 2), становить 55 років. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058, становить 12 років 6 місяців. При цьому, вік позивача становить 54 роки, її сраховий стаж - 26 років 04 місяці 11 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.04.2001 по 31.12.2003, оскільки данні періоди відсутні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків. Документи про пільговий стаж відсутні. Отже, права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 Закону, з урахуванням наявних документів, позивачка не має через ненастання пенсійного віку та відсутність пільгового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача-2 не скористалося.

Позивачем через свого представника було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-2. У відзиві позивач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права. Позивач вказує, що зобов`язальні вимоги до ГУ ПФУ в Кіровоградській області ґрунтуються на тому, що позивач звернулась із заявою від 20.02.2024 року про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 саме до ГУ ПФУ в Кіровоградської області, за місцем свого проживання та де наразі зберігається її пенсійна справа. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (в розпорядженні якого перебуває як паперова так і електронна відмовна пенсійна справа позивача) має як обов`язок, так і фізичну можливість виконати зобов`язальну частину судового рішення, прийнятого за результатами розгляду цієї справи.

Крім того, позивач стверджує, що вона станом на 20.02.2024 року (дата подання заяви про призначення пенсії) досягла необхідного віку для звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, навіть при застосуванні до спірних правовідносин менш сприятливих норм права нового закону, а саме п. 2 ч.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пільговий стаж роботи ОСОБА_1 на Константинівському металургійному заводі складає 16 років 9 місяців 21 день та підтверджується трудовою книжкою. Не врахування цього стажу як пільгового, порушує право позивача на пенсію. В оскарженому рішенні ГУПФУ не вказано, з яких підстав не враховано трудову книжку позивача, як належний документ, що підтверджує наявності спеціального трудового стажу, що дає право на пільгову пенсію.

В свою чергу, позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 20.02.2024 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Кіровоградської області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

23.05.2024 року у відділі обслуговування громадян №5 управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області, позивачем було отримано копію листа вих. № 1100-0304-8/18977 від 26.03.2024 року, де додатком містилось рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.02.2024 року № 9.

У рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, поданих разом із заявою про призначення пенсії, встановлено вік заявника 54 роки, страховий стаж особи становить 26 років 04 місяці 11 днів, пільговий стаж особи - 00 років 00 місяців 00 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_2 з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.04.2001 по 31.12.2003, оскільки дані періоди відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків.

Пенсійним органом відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з не досягненням пенсійного віку та відсутністю документів про пільговий стаж роботи.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, вказав, що при вирішенні спірного питання щодо досягнення позивачем пенсійного віку перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме: така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України. На момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивачці виповнилось 54 роки, що свідчить про наявність підстав для звернення за призначенням пенсії. Також суд зазначив, що професія машиніст крану металургійного виробництва, вказана у трудовій книжці позивача, входить до відповідного Списку робіт і професій Постанови КМУ № 202 і значиться як посада зі шкідливими умовами праці, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Для підтвердження зайнятості у спірні періоди, на вказаній посаді та протягом повного робочого дня, позивачем було подано трудову книжку. В спірному випадку безпідставність та необґрунтованість дій відповідача-1, що зумовили до неврахування спірного періоду до пільгового стажу позивача за Списком 2 робіт і професій, що затверджений Постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202 і відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призвели до позбавлення позивача права на отримання пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем-2 частині рішення суду, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції від 02.03.2015 р. № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений пункт «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу. Цей Закон набув чинності з 01.04.2015р.

Згідно з п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались п. «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, ст. 114, згідно з частини 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

В силу спеціальної вказівки у Законі України №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017р..

Таким чином, з 01.10.2017р. правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам….

Відтак, з 23.01.2020р. в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України №213-VIII та п.2 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України № 2148-VIII.

Правила означених законів містять розбіжність відносно позивача щодо вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 55 років за п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

В спірному випадку перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме: така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Відтак, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - 20.02.2024р., позивачці виповнилось 54 роки, що свідчить про наявність підстав для зверненням за призначенням пенсії.

Щодо не врахування періодів роботи позивача з 24.07.1987 по 14.05.2004.

У рішенні відповідача-1 зазначено, що за результатами розгляду документів поданих разом із заявою про призначення пенсії, встановлено, що Страховий стаж особи становить 26 років 04 місяці 11 днів, пільговий стаж особи становить 00 років 00 місяців 00 днів.

Тобто, відповідач визнав належними та прийнятними записи в трудовій книжці серії НОМЕР_2 про трудовий стаж ОСОБА_1 , згідно запису № 2 від 24.07.1987 року в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач була прийнята на роботу в Константинівський металургійний завод імені Фрунзе, в калібрувальний цех машиністом крану металургійного виробництва складу підкату по 2 розряду у відповідності до наказу № 82 від 22.07.1987 року (а.с.10).

Згідно запису № 4 від 14.05.2004 року в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач була звільнена з Константинівського металургійного заводу за згодою сторін на підставі наказу № 37 від 14.05.2004 року.

Отже, пільговий стаж роботи ОСОБА_1 на Константинівському металургійному заводі складає 16 років 9 місяців 21 день та підтверджується записами трудової книжки останньої.

Орган Пенсійного фонду, розглядаючи документи, подані позивачкою, наполягає, що для зарахування періодів роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, має бути підтверджено проведена атестація робочих місць. В зв`язку з відсутністю таких документів, відповідачем 1 зроблено висновок про відсутність у позивача такого права.

Відповідно, до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з правовим висновком, що був викладений у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року справа № 439/905/17: законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Відтак, з трудової книжки вбачається, що позивач у спірний період працювала на посаді машиніста крана металургійного виробництва з 21.07.1987 року по 14.05.2004 року.

Професія машиніст крану металургійного виробництва міститься у розділі V Металургійне виробництво чорних та кольорових металів (рудопідготовка, збагачення, окускування, випал руд і нерудних копалин, коксохімічне виробництво, виробництво динасових виробів), що значиться у Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 (Далі - Список робіт і професій, що затверджений Постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202).

Отже, професія машиніст крану металургійного виробництва, що вказана у трудовій книжці позивача, входить до відповідного Списку робіт і професій Постанови КМУ № 202 і значиться як посада зі шкідливими умовами праці, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Для підтвердження зайнятості у спірні періоди, на вказаній посаді та протягом повного робочого дня, позивачем було подано трудову книжку.

Верховний Суд, розглядаючи відповідну категорію справ, неодноразово зазначав, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому слід враховувати неможливість у позивача надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Як встановив суд, усі записи у трудовій книжці позивача є правильними, чіткими, зрозумілими, виправлень не містять, мають штампи з підписами відповідних осіб, а також посилання на накази підприємства, на підставі яких позивача було призначено, переведено і звільнено з займаних посад.

Є усталеною практика Верховного Суду про те, що відомості зазначені у трудовій книжці в цілому, як основного документу, що підтверджує стаж роботи, є належним і достатнім доказом підтвердження пільгового стажу роботи.

Подання уточнюючих довідок необхідне тільки у разі відсутності трудової книжки або

необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства також не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. За непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць відповідальність покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем-1 безпідставно не враховано спірного періоду до пільгового стажу позивача за Списком №2 робіт і професій, що затверджений Постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202, що призвело до позбавлення позивача права на отримання пенсії на пільгових умовах.

Щодо доводів скаржника, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки не ухвалював рішення, що оскаржує позивач, а отже і вимоги зобов`язального характеру має виконувати інший суб`єкт владних повноважень.

За приписами п.4.10 Постанови правління ПФУ №22-1, електронна пенсійна справа повертається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання особи, яка звернулась за призначенням пенсії, з метою подальшого взяття такої особи на пенсійний облік та виплати їй пенсії.

Тобто, електронна відмовна пенсійна справа позивача, після розгляду відповідачем-1 заяви позивача про призначення пенсії за віком, засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання позивача, тобто, у даному випадку, до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За викладеного, суд обгрунтовано зробив висновки, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (в розпорядженні якого перебуває як паперова так і електронна відмовна пенсійна справа позивача) має як обов`язок, так і можливість виконати зобов`язальну частину судового рішення, прийнятого за результатами розгляду цієї справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача-2 висновків суду першої інстанції не спростовують. Судом першої інстанції рішення в оскарженій частині ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 340/3964/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак