Справа № 743/138/25
Суддя: Макаревич Я. М.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/138/25
Провадження № 2-а/743/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Макаревича Я.М.,

за участю секретаря: Довбенко О.М.,

представників позивача Штоюнди Ж.М., Мельника М.М., відповідача ОСОБА_1 , перекладача Кіпоренка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Ріпки справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

02.02.2025 Центральне міжрегіональне управління ДМС у місті Києві та Київській області звернулось з позовом до суду до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на шість місяців.

Позовна заява обґрунтована тим, що співробітниками Броварського РВ ГУ СБ України у місті Києві та Київській області виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України, та не виконав рішення про примусове повернення з України. У ході перевірки встановлено, що відповідач прибув до України 27.11.2021, перетнувши державний кордон через ПП «Бачівськ». 29.04.2015 відповідача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , яку було скасовано 08.05.2024. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. Викладене свідчить про те, що відповідач порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 08.05.2024 працівниками ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 05.06.2024. Відповідачем рішення про примусове повернення до суду не оскаржено, однак і не виконано без поважних на те причин. У відповідача відсутні документи, на підставі яких можливо ідентифікувати його особу, та які надають право перетину державного кордону для виїзду з України. Документи, які б підтверджували законне перебування на території України, у відповідача відсутні. За таких обставин 09.08.2024 ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі ПТПІ) строком на 6 (шість) місяців. В ході судового розгляду судом не було встановлено наявності обставин, передбачених статтями 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача. 09.08.2024 Ріпкинський районний суд Чернігівської області задовольнив позов у справі №743/1112/24 та ухвалив затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України строком на 6 (шість) місяців громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до ПТПІ. Відповідачем рішення суду першої інстанції не було оскаржено у встановленому законом порядку. На момент звернення до суду з цим позовом ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було вжито заходів, передбачених чинним законодавством, для забезпечення примусового видворення відповідача. 18.09.2024 ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця. 09.12.2024 ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області повторно надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця. 12.12.2024 отримано відповідь від Департаменту консульської служби МЗС України, де зазначено наступне: «... Через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.». Отже, відповідач не має жодного документу, який надавав би йому право перетину державного кордону для виїзду з України, а будь-які дипломатичні зв`язки з рф розірвано через розпочату повномасштабну війну проти нашої держави, а відтак отримати інформацію з країни громадянської належності відповідача для ідентифікації та подальшого оформлення на його ім`я документа, необхідного для виїзду з України, наразі неможливо. Наразі особу відповідача не встановлено, що не дає право перетину державного кордону для виїзду з України. Порядок дій Державної міграційної служби України чітко визначений розділом IV Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВС від 23.04.2012

№ 353/271/150. Під час перебування у Чернігівському ПТПІ відповідач у встановленому законом порядку не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.02.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що бажає самостійно залишити територію України, а перебуваючи в ПТПІ такої можливості в нього не буде. В судових дебатах заявив, що позивач не застосовує жодних дій щодо його видворення. Крім того, зазначив, що має незадовільний стан здоров`я, в ПТПІ не може отримати медичну допомогу достатньої якості. У своїх письмових запереченнях вказував, що позивач в порушення статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не діє і не вживає жодних заходів для його видворення, а в порушення статті 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позбавив його можливості на добровільне повернення.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

09.08.2024 Ріпкинський районний суд Чернігівської області задовольнив позов у справі №743/1112/24 та ухвалив затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України строком на 6 (шість) місяців громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідачем рішення суду першої інстанції не було оскаржено у встановленому законом порядку.

Вказаним рішення встановлено, що відповідачу 27.01.2015 надано дозвіл на імміграцію за № 122 та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 29.04.2015.

В подальшому позивачем дозвіл на імміграцію скасовано на підставі пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні) та скасовано посвідку на постійне проживання рішенням від 08.05.2024 № 115.

08.05.2024 працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано залишити територію України не пізніше 05.06.2024.

Вказане рішення направлялося за адресою місця проживання відповідача.

Востаннє відповідач перетинав державний кордон 27.11.2021.

07.08.2024 о 14 год 00 хв співробітниками Броварського РВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області виявлено відповідача за адресою проживання та доставлено до позивача для прийняття відповідного рішення.

Того ж дня позивачем прийнято рішення про примусове видворення відповідача.

07.08.2024 відповідача поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент звернення до суду з позовом ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області вжито заходів, передбачених чинним законодавством, для забезпечення примусового видворення відповідача.

18.09.2024 ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця. 09.12.2024 ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області повторно надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця.

12.12.2024 отримано відповідь від Департаменту консульської служби МЗС України, де зазначено наступне: «... Через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

23 квітня 2012 року наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами частин 1, 2 статті 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписами частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частина 8 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

В силу вимог частини 1 статті 30 Закону Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Таким чином орган міграційної служби уповноважений на прийняття рішення про примусове видворення як іноземців, так і осіб без громадянства, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що такі особи ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення, або якщо такі особи не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, або які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України.

За приписами частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач досяг 18-ти річного віку, є громадянином російської федерації, його особу позивачем не ідентифіковано.

Документи про статус біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту відповідач не отримував та у відповідній процедурі не перебуває.

Таким чином відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

Крім того встановлено, що відповідач не виконав рішення про примусове повернення з України до 05.06.2024 року.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.08.2024 у справі №743/1112/24 затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вказане рішення допущено до негайного виконання, однак упродовж шести місяців не виконано позивачем в частині видворення відповідача за межі України.

Відповідач не може самостійно виконати вимогу міграційного органу та покинути територію України у зв`язку з відсутність у нього паспортного документу. Також відповідач не має документів, які б надавали право на перебування на території України.

Нормою частини 12 статті 289 цього Кодексу встановлено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно частини 13 статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Предметом розгляду у справі, що розглядається, є виключно підстави для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В свою чергу Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року справа № 158/1645/23.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строк за реальної можливості встановити його особу.

При цьому судом враховується відсутність у відповідача документів, які б посвідчували його особу та підтверджували законне перебування на території України або ж надавали б таке право. Таким чином існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання та продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення не буде суперечити підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини у справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, статтями 2, 4, 5, 6, 194, 211, 217, 241, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду (місцезнаходження: 00016, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 30).

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ