Справа № 520/35767/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05.02.2025 р. справа №520/35767/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправними дій суб"єкта владних повноважень, спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретного управлінського волевиявлення,

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРОПУ 14099344) щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсії на суму 361 490 (триста шістдесят одна тисяча чотириста дев`яносто) грн, 67 грн, яка належала за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2014 по 28.01.2021 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРОПУ 14099344) здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсії на суму 361 490 (триста шістдесят одна тисяча чотириста дев`яносто) грн, 67 грн, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка належала за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2014 по 28.01.2021 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 та яка є спадковою масою ОСОБА_1 .

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що має право на отримання грошового платежу з компенсації втрати частини доходу у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на належної померлій матері пенсії на суму 361.490,67грн. за період 01.07.2014р.-28.01.2021р., але субєктом владних повноважень було вчинено протиправне управлінське волевиявлення у формі відмови з призначення такого платежу.

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що борг з пенсії померлій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не виплачений, обовязку з нарахування на цей борг компенсації втрати частини доходу у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" судовими рішеннями на ГУ ПФУ в Харківській області не покладений.

Суд, вивчивши доводи усіх наявних у справі процесуальних документів учасників спору, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. у справі №520/12513/21 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо визначення розміру недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 з мотивацією зменшення пенсійних виплат ОСОБА_2 , в залежності від дати звернення за спадщиною; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та направити до державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Вікторії Зімніцької для включення до складу спадщини після смерті померлої матері ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 довідку із врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2014 року по 28.01.2021.

Згідно з виданим 06.06.2022р. державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімницькою В.П. свідоцтвом про право на спадщину за законом заявнику у порядку спадкування належить право на недоодержаної пенсії ОСОБА_2 на суму 361.490,67грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.02.2024р. у справі №638/11641/23 на користь заявника з ГУ ПФУ в Харківській області було стягнуто 180.745,36грн. недоотриманої пенсії, яка була нарахована ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та що входить до складу спадщини.

08.11.2024р. заявник склав адресоване ГУ ПФУ в Харківській області письмове звернення з приводу нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на усю суму належної померлій матері ОСОБА_2 у розмірі - 361.490,67грн. за період 01.07.2014р.-28.01.2021р.

За цим зверненням субєктом владних повноважень було вчинено відмову, оформлену листом від 22.11.2024р. №33317-35655/3-04/8-2000/24.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення субєкта владних повноважень з приводу відмови у призначенні, нарахуванні та виплати компенсації втрати частини доходів у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на усю суму належної померлій матері ОСОБА_2 у розмірі - 361.490,67грн. за період 01.07.2014р.-28.01.2021р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон України від 09.07.2003р. №1058-ІV) (який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"; далі за текстом - Закон України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ).

У розумінні ст.1 Закон України від 09.07.2003р. №1058-ІV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У даному конкретному випадку відносини з приводу пенсійного забезпечення склались між субєктом владних повноважень ГУ ПФУ в Харківській області та гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.46 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 52 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1 ст.52); Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (ч.2 ст.52); У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3 ст.52).

З положень наведеної норми закону слідує, що відповідно до спеціальної норми права, а саме: 52 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV підлягають вирішенню спори, повязані із випадками отримання неодержаної пенсії померлого пенсіонера: членами сімї, які проживала разом із померлим пенсіонером на день смерті - у разі подання відповідної заяви протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; згаданими у ст.36 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї померлого пенсіонера, які знаходилися на утриманні померлого пенсіонера - у разі подання відповідної заяви протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Нереалізація названими учасниками суспільних відносин наданого ст.52 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV публічного права протягом шести місяців з дня відкриття спадщини призводить до трансформації відносин з отримання неодержаної померлим пенсіонером пенсії у цивільно-правові відносини і подальшого отримання коштів у власність у порядку ст.1227 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом ч.2 ст.1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Як то указано у ст.91 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Отже, між заявником та субєктом владних повноважень ГУ ПФУ в Харківській області у звязку із смертю пенсіонера ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у даному конкретному випадку по минуванню шести місяців з дня відкриття спадщини склались не публічні відносини з пенсійного забезпечення, а цивільно-правові відносини з приводу отримання частини спадкового майна.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема і пенсії.

Суд відмічає, що платіж, присуджений заявнику рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2024р. у справі №638/11641/23, належить кваліфікувати у якості частини спадкового майна, а не пенсії.

У зв`язку із викладеним на відносини за участі заявника з приводу отримання платежу за рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2024р. у справі №638/11641/23 не поширюються норми Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Окремо суд зважає, що за правилами ст.3 Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З положень наведеної норми права слідує, що відсутність події виплати боргу обєктивно унеможливлює призначення, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у порядку Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

За матеріалами справи жодних платежів на виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2024р. у справі №638/11641/23 субєктом владних повноважень проведено не було.

Стягнення боргу померлим пенсіонером - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі недоодержаної пенсії 361.490,67 грн. чи її частини за будь-якими процедурами та у будь-якій формі у межах спірних правовідносин не відбувалось.

Відтак, будь-який учасник суспільних відносин згідно з Законом України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на момент розгляду цього спору судом не набув і обєктивно не міг набути права на отримання компенсації втрати частини доходу.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 січня 2023 року по справі №200/10176/19-а, від 31 липня 2024 року по справі №480/1704/19, від 21.08.2024р. по справі №200/63/23.

Окремо суд звертає увагу, що позов у справі №520/35767/24 було подано на захист наявного (за твердженням заявника) права на отримання компенсації втрати частини доходу у порядку Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на недодержану пенсію померлого пенсіонера - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі - 361.490,67грн.

Утім, і за рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2024р. у справі №638/11641/23, і за виданим 06.06.2022р. державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімницькою В.П. свідоцтвом про право на спадщину за законом заявнику у порядку спадкування заявнику належить право лише на недоодержаної пенсії ОСОБА_2 на суму 361.490,67грн., тобто на 180.745,36грн.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України.

За змістом ч.2 ст.77 КАС України відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) субєкта владних повноважень як у спорі про оскарження новоствореного органом публічної адміністрації публічного обовязку, так і у спорі про прагнення приватної особи до набуття будь-якого блага за критеріями дотримання: компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед, відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

Проте, сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21, у постанові Верховного суду від 14.01.2025р. у справі №240/31245/23 стандарти доказування обставин спору та приписи ч.4 ст.9, ст.ст.72-76, ч.1 ст.77, ч.3 ст.77, ч.ч.1-ч.4 ст.242 КАС України засвідчують, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною судом виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зміст цієї норми процесуального закону було розтлумачено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

У межах спірних правовідносин субєктом владних повноважень було вчинено управлінське волевиявлення у саме формі відмови.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах субєктом владних повноважень було реалізовано управлінську функцію у формі відмови у задоволенні звернення зацікавленої особи, відповідність якої ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України з огляду на зміст ч.5 ст.13 Закону України від 02.06.2016р. №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" була доведена у ході розгляду справи згідно з ч.2 ст.77 КАС України, позаяк платіж, на який заявник прагне нарахувати компенсацію втрати частини доходу, для заявника є не пенсією, а частиною спадкового майна, подія погашення боргу з недоодержаної померлим пенсіонером пенсії відсутня, заявник набув прав на одержання за померлим пенсіонером лише усієї суми боргу.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми зясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, ст.ст.72-77, 90, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко