Справа № 280/10473/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Справа № 280/10473/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач), в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у проведенні перерахунку від 26.08.2024 р. за № 93, що винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області;

- рішення № 64 від 03 червня 2024 р. в частині визначення розміру пенсії скасувати та зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 повторний перерахунок пенсії за віком, виключивши за період з 01.01.2001 по 30.04.2002 рр. періоди з "0" значенням заробітку; взявши значення заробітку за жовтень 2010 р. у розмірі 1707.00000 гривень, за листопад 2010 р. у розмірі 1707.00000 гривень, за листопад 2017 р. у розмірі 37008.12000 гривень, за січень 2018 р. у розмірі 28072.91000 гривень, за лютий 2019 року у розмірі 48037.59000 гривень, за 2019 р. у розмірі 467166.94000 гривень, за січень 2020 р. у розмірі 34448.58000 гривень, за лютий 2020 р. у розмірі 15277.89000 гривень; врахувавши за серпень 2019 р. 31 день днів страхового стажу та призначити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком в результаті повторного перерахунку з 17 травня 2024р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.05.2024 позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, після уточнення даних отримав рішення про перерахунок пенсії за віком від 03.06.2024 № 64. Не погодившись зі змістом вказаного рішення, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із проханням збільшити розмір пенсії, проте отримав роз`яснення, за яким певний період роботи був зарахований за нульовими показниками з огляду на відсутність даних про заробітну плату. Вважає вказане рішення законним у частині переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, водночас неправомірним у частині визначення розміру пенсії (включений період з 01.01.2001 по 30.04.2002 з нульовими показниками, суми заробітків у протоколах ПФУ та довідці ОК-5 не співпадають, у серпні 2019 року замість 31 дня страхового стажу зазначено лише 8 днів). Крім того, позивачем отримано рішення про відмову у проведенні перерахунку від 26.08.2024 № 93, яким відмовлено у переведенні на пенсію за віком та проведенні перерахунку на підставі заяви від 17.05.2024, яка вже була розглянута і по якій було прийнято позитивне рішення. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки таким було повернуто особу у гірше правове становище, ніж було до оскарження, що позбавляє його належного пенсійного забезпечення.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

05.12.2024 судом отримані пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у яких зазначено, що управління не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно не призначення пенсії чи не зарахування певних періодів роботи позивача та ніяким чином не порушувало його права на пенсійне забезпечення. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області було правомірно винесено рішення від 26.08.2024 №93 про відмову позивачу у проведенні перерахунку, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (не зараховано періоди роботи з огляду на невідповідність довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії Додатку № 5 Порядку № 637). З огляду на дискреційність повноважень пенсійного органу вважає належним способом захисту прав позивача зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у якому вказано, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу. Оскільки суд не обчислює спеціальний стаж позивача, що є повноваженням органу Пенсійного фонду України, то суд не може зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах. Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

06.01.2025 судом отриманий відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому зазначено, що ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно пункту 3 статті 45 Закону України № 1058 від 26.08.2024 №93 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підставі заяви позивача від 17.05.2024, у зв`язку з чим переходу позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком не відбулось, в рішенні, доданому позивачем до позовної заяви № 64 від 03.06.2024 зазначений шифр та вид пенсії 109 пенсія за віком, яку на теперішній час позивач не отримує, через що підстави для оскарження розміру пенсії є передчасними. Щодо обчислення розміру пенсії та відповідності даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, та даних про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (ЄСВ) (довідка ОК-5), зазначено, що пенсія позивачу розрахована з урахуванням заробітної плати за даними СПОВ з моменту її призначення. На теперішній час позивач перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, призначену з 10.04.2012, на теперішній час для обчислення пенсії позивача взято його заробіток по 28.02.2018, отже суми заробітної плати за 2019, 2020 роки не взяті відповідачем до розрахунку пенсії позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.11.2024 позовну заяву залишено без руху, на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду уточненої позовної заяви у частині викладення змісту позовних вимог відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 25.11.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; докази по справі.

Ухвалою від 25.12.2024 суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області; витребував докази по справі.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 10.04.2012 та отримує пенсію по інвалідності.

17.05.2024 позивач звернувся із заявою за перерахунком пенсії через підсистему ВЕБ портал щодо перерахунку пенсії, а саме: перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вказаної заяви позивача було переведено на пенсію за віком на пільгових умовах (трактористи-машиністи, зайняті у виробництві с-г продукції в підприємствах с-г), про що свідчить наявний у матеріалах справи протокол призначення пенсії (дата та час розрахунку 28.05.2024 15:10), рішення № 64 від 03.06.2024 про перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних.

Разом з тим, надалі питання переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком було переглянуте, та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.08.2024 № 93, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у проведенні перерахунку (переведення на пенсію за віком згідно пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Для підтвердження пільгового стажу заявник надав такі документи: довідку № 1 від 17.05.2024 ТОВ «Степовіт», довідку № 2 від 17.05.2024 Фермерське господарство «Квіт» про роботу на посаді тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, трудову книжку. До пільгового стажу не зараховано: періоди роботи з 29.12.1992 по 31.12.2003 згідно довідки № 2 від 17.05.2024, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно зі змістом уточнюючої довідки про підтвердження спеціального стажу, виданої Фермерським господарством «КВІТ» від 17.05.2024 за вих. № 2, ОСОБА_1 працював трактористом-машиністом (код професії 8331) в господарстві, де були проведені належним чином атестації його робочих місць, і безпосередньо був зайнятий повний робочий день у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі польового періоду в рослинництві (різні види польових робіт: оранка, культивації, збір урожаю, тощо на всіх с/г машинах, обладнаних: тракторах, комбайні, сівалках, тощо) в такі періоди: з 29.12.1992 по 24.10.1994, з 24.10.1994 по 31.12.2000, з 01.05.2002 по 31.12.2003, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 30.04.2010, з 01.06.2010 по 18.07.2014, з 09.09.2014 по 26.11.2014, і на підставі пункту «в» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах має право на пенсію за віком. А зазначені періоди, в загальній кількості 15 років 5 місяців 11 днів, зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення трактористу-машиністу ОСОБА_1 згідно з пунктом 3 частиною 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідково повідомлено, що печатка ФГ «Квіт» в даній довідці відсутня у зв`язку з тим, що юридична адреса господарства знаходиться в зоні бойових дій і можливості використати її зараз нема.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 29.12.1992 містяться наступні записи:

29.12.1992 прийнятий на посаду тракториста-машиніста у Фермерське господарство (наказ № 2 від 29.12.92);

24.10.1994 у зв`язку з реорганізацією звільнений з посади тракториста-машиніста ФГ ОСОБА_1 (наказ № 10 від 24.10.1994);

24.10.1994 прийнятий на посаду тракториста-машиніста ФГ «Квіт» згідно штатного розпису (наказ № 3 від 24.10.1994);

18.07.2014 звільнений у зв`язку з виробничою невідповідністю займаній посаді (наказ № 18 від 18.07.2014);

18.07.2024 запис № 4 від 18.07.2014 вважати недійсним (рішення суду від 03.09.2014);

26.11.2014 звільнений з займаної посади за власним бажанням (наказ № 290к від 26.11.2014).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.09.2024 № 16221-15116/К-02/8-0800/24 на звернення представника позивача № б/н від 12.08.2024 повідомлено, що на підставі наданої заяви 17.05.2024 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до вимог законодавства із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки 13559,41 грн. В Реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.01.2001 по 30.04.2002, підтвердженням чого є відомості довідки форми ОК-5, тому у відповідності до вимог Закону №1058 даний період зараховано до заробітної плати нульовими показниками. Оскільки, заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17.05.2024 розглядалась в порядку екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, щодо обчислення заробітної плати та стажу направлено запит до зазначеного управління стосовно перегляду матеріалів пенсійної справи.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.09.2024 № 0800-0504-8/85280 позивача повідомлено, що за період виплати пенсії з 01.05.2024 по 30.09.2024 виникла переплата пенсії у сумі 32611,47 грн у зв`язку з проведеним перерахунком. Запропоновано повернути вказану суму переплати пенсії у добровільному порядку шляхом написання заяви в найближчому відділі обслуговування громадян за місцем проживання або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або направлення її поштою.

Вважаючи протиправним рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком від 26.08.2024 № 93, а також не погоджуючись з розміром пенсії за віком, визначеним у рішенні про перерахунок пенсії за віком від 03.06.2024 № 64, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»./

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Порядок дій територіальних органів Пенсійного фонду України при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу призначення, перерахунку пенсії конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1), у силу яких рішення за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження документів у формі протоколу.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1-2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Зловживанням з боку пенсіонера у розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Відповідно до норм Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювати понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, трудова книжка є основним документом, який підтверджує трудову діяльність працівника. Обов`язок ведення трудових книжок, складання уточнюючих довідок та підтвердження достовірності відомостей про роботу покладається саме на адміністрацію підприємств, а не на позивача.

Судовим розглядом встановлено, що позивач відповідно до записів у трудовій книжці працював трактористом-машиністом з 29.12.1992 по 26.11.2014 у фермерському господарстві «Квіт» (з урахуванням запису про реорганізацію від 24.10.1994).

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.08.2024 № 93 про відмову у проведенні перерахунку (переведення на пенсію за віком згідно пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») мотивоване відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому відповідачем зазначено, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи 29.12.1992 по 31.12.2003 відповідно до уточнюючої довідки № 2 від 17.05.2024, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

При цьому у вказаному рішенні ГУ ПФУ у Волинській області не зазначило, у якій саме частині надана на підтвердження пільгового стажу уточнююча довідка не відповідає Додатку № 5 Порядку № 637.

Дослідивши надану позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії (переведення з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії за віком) довідку про підтвердження спеціального стажу, видану Фермерським господарством «КВІТ» від 17.05.2024 за вих. № 2, судом встановлено, що така містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював трактористом-машиністом у господарстві, безпосередньо був зайнятий повний робочий день у виробництві сільськогосподарської продукції, у наступні періоди: з 29.12.1992 по 24.10.1994, з 24.10.1994 по 31.12.2000, з 01.05.2002 по 31.12.2003, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 30.04.2010, з 01.06.2010 по 18.07.2014, з 09.09.2014 по 26.11.2014, що на підставі пункту «в» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах має право на пенсію за віком, а вказані періоди (15 років 5 місяців 11 днів) зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення трактористу-машиністу ОСОБА_1 згідно з пунктом 3 частиною 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також заповнені відомості про підстави для видачі довідки (накази, особова картка, облікові листи тракториста-машиніста, розрахунково-платіжні відомості по заробітній платі, табелі обліку робочого часу, штатний розпис, технологічні карти тощо). Наявні підписи директора ФГ «Квіт», в.о. бухгалтера відділу кадрів ФГ «Квіт», головного бухгалтера ФГ «Квіт».

Водночас судом встановлена відсутність штампу та печатки підприємства на довідці від 17.05.2024 за вих. № 2. Як зазначено у довідці, це зумовлено тим, що юридична адреса господарства знаходиться в зоні бойових дій і можливості використати її зараз нема.

Так, суд враховує, що юридичною адресою ФГ «Квіт» () є с. Червоне Поле Бердянського району Запорізької області. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, с. Червоне Поле Осипенківської сільської територіальної громади, що належить до Бердянського району Запорізької області, з 28.02.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Суд зазначає, що необхідність збирати додаткові докази (первинні документи) для підтвердження періоду роботи, записи про який вже наявні у трудовій книжці та уточнюючій довідці, на підприємстві, юридичною адресою якого є тимчасово окупована територія, є додатковим тягарем для такої особи і не сприяє відновленню її порушеного права, до того ж можливість збору відповідних доказів на непідконтрольній Україні території може бути значно обмежена або неможлива, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №711/10426/16-а, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Суд наголошує, що певні недоліки чи розбіжності в оформленні уточнюючої довідки не спростовує того факту, що позивач не займав такі посади, що відносяться до пільгового стажу. Спірна довідка містить всю інформацію, що визначена пунктом 20 Порядку № 637, а певні формальні недоліки заповнення довідки про підтвердження пільгового стажу не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення, оскільки не впливають на можливість пенсійного органу встановити характер праці, період роботи та визначити наявність підстав для зарахування періоду роботу до пільгового стажу за пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Таким чином, невідповідність довідки про пільговий характер роботи від №19/02 від 19.02.2024 вимогам додатку № 5 Порядку № 637, в частині зазначення статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не може бути правомірною підставою для незарахування позивачеві до пільгового стажу роботи, періоду, підтвердженого відомостями трудової книжки.

Також судом враховано, що частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV надано право органам Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день посаді тракториста-машиніста у Фермерському господарстві «Квіт», та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період, до суду не надано.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 8 Закону України від 17.02.2022 №2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону № 2073-ІХ, адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб); адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 72 Закону № 2073-ІХ адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта. У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин. Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином. Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.

Оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.08.2024 № 93, яке є адміністративним актом, вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить належної мотивації їх висновків, зокрема, встановлення обставин невідповідності уточнюючої довідки № 2 від 17.05.2024 Додатку № 5 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Більш того, відмова у проведенні перерахунку пенсії мотивована відсутністю необхідного пільгового стажу, проте у спірному рішенні від 26.08.2024 № 93 відсутні відомості про те, яка кількість загального страхового стажу позивача зарахована відповідачем до пільгового (за пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV), у зв`язку з чим у суду відсутня можливість перевірити висновок пенсійного органу про відсутність необхідного пільгового стажу.

Суд підкреслює, що ненаведення мотивів прийнятого рішення суб`єктивізує акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення. Невиконання пенсійним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що період роботи відповідно до уточнюючої довідки № 2 від 17.05.2024 повинен бути врахований при розгляді питання щодо призначення позивачу пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, у зв`язку з чим відмова позивачу у проведенні перерахунку пенсії (переведення на інший вид пенсії) є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.08.2024 № 93 необґрунтоване, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та, як наслідок, скасування.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд враховує наступне.

За змістом частини четвертої статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.

Суд враховує, що обчислення стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, і суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок пільгового стажу особи та визначати його достатність для призначення пенсії. Більш того, матеріали справи не містять будь-яких розрахунків страхового та пільгового стажу, зробленого ГУ ПФУ у Волинській області, з якого можливо б було встановити періоди не зарахування стажу та визначити підстави такого не зарахування (крім оскаржуваного рішення).

У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

Тобто, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та з метою належного захисту прав позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 17.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV та подані позивачем документи, зарахувавши до пільгового стажу позивача періоди роботи, період роботи з 29.12.1992 по 31.12.2003 відповідно до довідки № 2 від 17.05.2024, з урахуванням висновків суду.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини (по тексту - ЄСПЛ) (рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11, пункт 170) законодавство повинно забезпечувати певний рівень юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів. Існування конкретних процесуальних гарантій є у цьому контексті необхідним. Те, які саме гарантії вимагаються, певною мірою залежить від характеру та масштабів зазначеного втручання (подібні висновки були також застосовані ЄСПЛ у справі «Р.G. та J.Н. проти Сполученого Королівства» (P.G. and J.Н. v. the United Kingdom), заява № 44787/98, пункт 46). Крім того, ЄСПЛ у справі «Lupsa v. Romania» (заява № 10337/04, пункт 34) зазначив, що національне право має передбачати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані Конвенцією. Наділення виконавчих органів широкими дискреційними повноваженнями, які надають їм необмежену владу у питаннях, що зачіпають основоположні права, суперечитиме принципу верховенства права, одному з фундаментальних принципів, закріплених Конвенцією.

Суд зауважує, що безпідставність прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії (переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) призвела до погіршення правового становища позивача, позаяк з матеріалів справи встановлено, що позивачу вже було призначено пенсію за віком на підставі заяви від 17.05.2024 (про що свідчить про що свідчить протокол призначення пенсії, рішення № 64 від 03.06.2024, а також зазначено у листі ГУ ПФУ в Запорізькій області від 13.09.2024 № 16221-15116/К-02/8-0800/24). Проте, з невідомих суду причин заява позивача від 17.05.2024 була переглянута та прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, що спричинило появу заборгованості (переплати пенсії) у сумі 32611,47 грн у зв`язку з проведеним перерахунком, що, у свою чергу, покладає на позивача надмірний тягар, що не враховано відповідачем.

Щодо позовних вимог у частині оскарження розміру пенсії, встановленого внаслідок першого розгляду заяви позивача від 17.05.2024 (скасування рішення № 64 від 03.06.2024; зобов`язання здійснити повторний перерахунок пенсії за віком; призначення виплати пенсії за віком в результаті повторно перерахунку), то суд вважає такі вимоги передчасними, оскільки відповідно до матеріалів пенсійної справи позивач наразі отримує пенсію по інвалідності, ГУ ПФУ у Волинській області ще не ухвалювало рішення щодо перерахунку пенсії (переведення на пенсію за віком) з урахуванням висновків суду у цій справі, у зв`язку з чим відсутні підстави для дослідження розміру пенсії позивача за віком, яку він отримував з травня 2024 року по вересень 2024 року до моменту повторного розгляду заяви позивача від 17.05.2024, за наслідками якого йому було відмовлено у такому перерахунку рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.08.2024 № 93 та повернуто до пенсії по інвалідності. Відтак, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог у частині оскарження розміру пенсії за віком слід відмовити, як передчасних.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Квитанцією від 11.11.2024 № 1899-9465-5640-6801 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1937,92 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області як суб`єкта владних повноважень, яким було прийнято протиправне рішення.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.08.2024 № 93 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 29.12.1992 по 31.12.2003 на посаді тракториста-машиніста у Фермерському господарстві «Квіт», та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, місцезнаходження: Київський Майдан, 6, м.Луцьк, 43027; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.02.2025.

Суддя К.В. Мінаєва