Справа № 420/30869/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30869/24

Головуючий в 1 інстанції Бездрабко О.І. Дата і місце ухвалення: 19.12.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 90 від 20.08.2024 р. про відмову у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру";

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки Донецької обласної прокуратури № 21-323вих.-24 від 03.07.2024 р. про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що набув право на пенсійне забезпечення за вислугу років в період до 30.09.2011 р., а тому відповідач протиправно застосував до нього приписи абз.12, ч.1 ст.86 Закону № 1697-VII, не врахувавши при цьому військову службу та навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу денної форми навчання, попри наявність підтверджувальних документів у матеріалах пенсійної справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.08.2024 р. № 90 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №697-VII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 697-VII, починаючи з 20.08.2024 р.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 19.12.2024 р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно п.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Страховий стаж позивача становить - 39 років 03 місяці 03 днів, стаж на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", вказаний в довідці № 07-1341 вих-24 від 15.07.2024 р. становить 06 років 02 місяці 22 дні. Таким чином, оскільки у позивача відсутній достатній стаж роботи на посадах прокурорів (15 років), у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для призначення позивачці пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Позивачем подано позов на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.02.2016 р. перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ".

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 15.02.1956 р. містить наступні відомості про трудову діяльність позивача, що стосується даного спору:

- з 12.11.1974 р. по 03.11.1976 р. - служба в радянській армії;

- з 01.09.1977 р. по 01.07.1982 р. навчання в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова за спеціальністю "Правознавство".

- з 18.10.1982 р. по 09.01.1989 р. трудова діяльність в прокуратурі Донецької області.

Період проходження військової служби в радянській армії в період з 12.11.1974 р. по 03.11.1976 р. додатково підтверджений військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 .

За дипломом серії НОМЕР_3 позивач в період з вересня 1977 року по липень 1982 року навчався в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова за спеціальністю "Правознавство".

Трудова діяльність в прокуратурі Донецької області додатково підтверджена довідкою Донецької обласної прокуратури від 15.07.2024 р. № 07-1341ВИХ-24, згідно якої ОСОБА_1 дійсно працював в органах прокуратури Донецької області з 18.10.1982 р. по 09.01.1989 р.

Згідно довідки Донецької обласної прокуратури від 03.07.2024 р. № 21-323вих.-24 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-(11)/2019 та статті 81, 86 Закону України "Про прокуратуру", станом на 01.01.2024 р. розмір заробітної плати (грошового забезпечення) працюючого працівника, з якої Донецькою обласною прокуратурою сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою слідчий в особливо важливих справах прокуратури м.Жданова (прокурор окружної прокуратури) складає 56000,00 грн.

20.08.2024 р. позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

За принципом екстериторіальності дана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за рішенням якого від 20.08.2024 р. № 90 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з огляду на відсутність стажу на посаді, яка дає право на пенсію за Законом України "Про прокуратуру", вказаного у довідці № 07-1341 вих-24 від 15.07.2024 р., виданої Донецькою обласною прокуратурою. При цьому зазначено, що право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають працівники прокуратури, які на день звернення мають 25 років вислуги, зокрема, стажу роботи на посадах не менше 15 років.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції розглядаючи справу дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки відповідачем не враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийнято необґрунтоване рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №697-VII.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч.20 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників (ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ).

До ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VI) від 08.07.2011 р. № 3668-VI, внаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014 р. ухвалено Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015 р. (далі - Закон № 1697-VIІ).

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 р.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час звернення позивача із заявою про переведення пенсії (20.08.2024 р.) пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовано Законом № 1697-VII, а саме ст.86.

Відповідно до ч.1 ст.86 Закону № 1697-VIІ прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; …. з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

За приписами ч.5 ст.86 Закону № 1697-VIІ працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором. Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (ч.13 ст.86 Закону № 1697-VIІ).

Також, згідно із ч.1 ст.10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється з дня подачі заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, призначення прокурорам пенсії за вислугу років є додатковою та підвищеною соціальною гарантією з боку держави через специфічний характер професії. Право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до ст.86 Закону № 1697-VІІ виникає у прокурорів, які на день звернення мають необхідну кількість вислуги років (тобто загальний стаж), з якої у тому числі наявний необхідний визначений Законом стаж роботи на посадах прокурорів.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

У рішеннях від 13.05.1997 р. №1-зп, від 09.02.1999 р. №1-рп/99, від 05.04.2001 року №3-рп/2001, від 13.03.2012 р. №6-рп/2012 Конституційний Суд України вказував на те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України регулюється ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 р., зазначена норма є діючою, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми саме Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 р. справа № 686/17309/17.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач приймаючи оскаржуване рішення зазначив про недостатність необхідного стажу за вислугу років, що дає право на пенсію згідно з ст.86 Закону № 1697-VІІ. При цьому зазначено, що право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають працівники прокуратури, які на день звернення мають 25 років вислуги, зокрема, стажу роботи на посадах не менше 15 років.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що з наведених вище норм права не вбачається обмеженість часовими рамками реалізації прав працівників прокуратури на пенсію за вислугу років, оскільки зазначені в ч.1 ст.86 Закону № 1697-VIІ періоди є встановленими проміжками часу, станом на який особа повинна мати певний страховий стаж для призначення цього виду пенсії, а тому апелянт помилково трактував приписи ч.1 ст.86 Закону № 1697-VIІ, визначивши для позивача умови для переведення на пенсію за вислугу років у вигляді наявності 25 років вислуги, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що станом на дату звернення позивача до пенсійного органу у серпні 2024 р. необхідними умовами для переведення позивача на пенсію за вислугу років, як для особи, яка працювала в органах прокуратури до 30.09.2011 р. були: вислуга років 20 років; стаж на посадах прокурорів не менше 10 років.

В свою черг матеріалами справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 на день звернення до Пенсійного фонду з заявою мав вислугу 39 років 3 місяці 3 дні.

Згідно з довідкою Донецькою обласною прокуратурою від 15.07.2024 р. № 07-1341ВИХ-24 позивач працював в органах прокуратури України з 18.10.1982 р. по 09.01.1989 р. З наведеного вбачається, що стаж роботи позивача в органах прокуратури України становить 6 років 2 місяці 22 дні.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивач з 12.11.1974 р. по 03.11.1976 р. проходив військову службу, а з 01.09.1977 р. по 01.07.1982 р. навчався в Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова за спеціальністю "Правознавство" на денній формі.

Згідно ч.6 ст.86 Закону № 1697-VIІ до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з ст.86 Закону № 1697-VIІ підлягає зарахуванню період проходження військової служби (1 рік 11 місяців 22 дні) та половина строку навчання у Одеському державному університеті імені І.І. Мечникова (2 роки 5 місяці).

Отже, позивач на день, звернення до Пенсійного фонду мав стаж роботи на посадах прокурорів 10 років 7 місяців 11 днів, тобто мав достатню кількість стажу роботи на прокурорських посадах для призначення пенсії за вислугою років, як для особи, яка працювала в органах прокуратури до 30.09.2011 р.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 лютого 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук