Справа № 460/10613/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2025 року м. РівнеСправа №460/10613/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2
доУправління Державної міграційної служби України в Рівненській області в особі Вараського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області в особі Вараського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (далі Вараський ВУДМС в Рівненській області, відповідач), у якому просить: визнати протиправною відмову Вараського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII; зобов`язати Вараський відділ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2024 ОСОБА_1 , не маючи наміру оформляти паспорт у формі пластикової ID-картки та надавати згоду на обробку персональних даних, звернувся до Вараського ВУДМС в Рівненській області для оформлення та видачі його неповнолітній дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року. Заява мотивована тим, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю ОСОБА_2 та становить неправомірне втручання в її особисте життя з боку держави. Проте, відповідачем відмовлено у видачі такого паспорта. Позивач вважає, що відповідач, відмовляючи в оформленні та видачі його неповнолітній дитині паспорта у формі книжечки, порушує її право на особисте та сімейне життя, оскільки чинними нормативно-правовими актами передбачена можливість отримання паспорта громадянина України як у вигляді паспортної картки, так і у вигляді паспортної книжечки. Зазначив, що примушування ОСОБА_2 до обробки персональних і конфіденційних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним.

Ухвалою від 16.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що на момент звернення позивача до відповідача з вимогою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, ОСОБА_2 , у встановленому порядку було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , який був оформлений за допомогою засобів ЄДДР та на підставі особисто поданої заяви-анкети за №19181561 від 24.06.2021, у якій позивач надав згоду на обробку персональних даних (відцифрування зображення обличчя, відбитків пальців рук та зразку підпису), тобто відповідно до заяви-анкети, поданої 24.06.2021 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, позивачу було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі. Зауважив, що ця справа не може бути визначена як типова, з огляду на те, що позивач, звертаючись у минулому за оформленням паспорту громадянина України для виїзду за кордон (біометричного закордонного паспорту) вже надавала згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, і унікальний номер запису в Реєстрі вже був сформовано. Крім того, при зверненні до відповідача із заявою, позивач не зазначала про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало б необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації. Відповідач вважає безпідставним покликання позивача на її небажання присвоєння унікального номеру запису в Реєстрі, оскільки даний номер є незмінним та вже присвоєний при оформленні позивачеві паспорта громадянина України для виїзду за кордон. За наведеного, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 24.06.2021 звернувся до Володимирецького РС УДМС України в Рівненській області із заявою-анкетою №19181561 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

За допомогою засобів Єдиного державного демографічного реєстру та на підставі заяви-анкети №19181561 від 24.06.2021 ОСОБА_2 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Вказані обставини позивач не заперечив.

20.05.2024 позивач звернувся до Вараського ВУДМС в Рівненській області із заявою (вх.№К-20/6/5611-24 від 31.05.2024) щодо видачі його неповнолітній дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. У заяві з покликанням на норми чинного законодавства, зазначив, зокрема, що пунктом 131 Порядку № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься інформація, а саме: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи, що за своєю суттю є персональними даними. Вказав, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю ОСОБА_2 та становить неправомірне втручання в її особисте життя з боку держави.

Листом Вараського ВУДМС в Рівненській області від 26.06.2024 №5611-573/5611.1-24 повідомлено позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398, яка набрала чинності 07.06.2019, до постанови Кабінету Міністрів України №302 внесено зміни, якими передбачено, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджено наказом МВС від 06.06.2019 №456, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за №620/33591. Таким чином, за відсутності відповідного рішення суду на сьогодні відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 . Крім того, проінформовано, що 24.06.2021 позивач звернувся до Володимирецького СУДМС України в Рівненській області з метою отримання адміністративної послуги з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон своїй дочці, ОСОБА_2 , надав згоду на обробку персональних даних та їй присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі. Враховуючи вищевикладене, а також те, що присвоєний унікальний номер запису в Реєстрі є єдиним та присвоюватись повторно не буде, то підстави для оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки у Вараського ВУДМС в Рівненській області відсутні.

Не погоджуючись з такою відмовою органу міграційної служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

В розумінні частини першої статті 4 Закону №5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до частин 1-2 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина четверта вказаної статті Закону № 5492-VI регламентує, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Водночас, за змістом пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі -Положення № 2503-XII), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 13 Положення №2503-XII для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Громадянин повинен надійно зберігати паспорт. Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, який видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України (п. 19 Положення №2503-XII).

Водночас, пунктом 16 Положення №2503-XII визначено, що обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п.10 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Головний обчислювальний центр Реєстру) у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів (далі - Центр).

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку № 302 внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС. Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 під час розгляду адміністративної справи № 260/99/19 вказав, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що на момент звернення позивача до органу міграційної служби з вимогою про оформлення та видачу його неповнолітній дитині ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ, неповнолітній ОСОБА_2 у встановленому порядку було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , який був оформлений за допомогою засобів ЄДДР та на підставі поданої позивачем заяви-анкети за №19181561 від 24.06.2021, у якій позивач надав просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про особу, зокрема, й відбитків пальців рук.

Позивач вказаних обставин не заперечив.

В контексті наведеного, суд зауважує, що подана позивачем заява щодо видачі ОСОБА_2 паспорта у формі книжечки (вх.№ К-20/6/5611-24 від 31.05.2024) за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення та видачі його неповнолітній дитині паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням № 2503-XII.

Щодо покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, суд зазначає про таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 конкретизувала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (п. 39).

Висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі обставин окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи (п. 47 постанови Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 640/18748/19).

Суд враховує, що у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17 Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення №2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення №2503-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 вказаного Закону висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення №2503-ХІІ.

Разом з тим, в адміністративній справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою позивача здійснити видачу паспорта громадянина України у формі книжечки його неповнолітній дитині, персональні дані якої були опрацьовані та внесені до ЄДДР органом міграційної служби у 2021 році на підставі заяви-анкети за №19181561, поданої позивачем 24.06.2021 для оформлення та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При цьому жодних доводів щодо відмови від отримання його неповнолітньою донькою паспорта у формі ID-картки через релігійні переконання, позивач ні при зверненні до органу міграційної служби, ні до суду не наводить.

Проаналізувавши правові позиції суду касаційної інстанції щодо застосування норм права у зіставленні з предметом спору, підставами і змістом позовних вимог та правовим регулюванням спірних правовідносин у цій справі на предмет їх подібності, суд зазначає, що висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17 (зразкова справа), стосуються інших правовідносин, а саме при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.

Таким чином, ця адміністративна справа не є типовою, адже не має ознак, визначених зразковою справою №806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, в цьому випадку застосуванню не підлягають.

Слід зазначити, що згідно з абз. 2 частини першої статті 10 Закону № 5492-VI у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону № 5492-VI для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належать, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 21 Закону № 5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Отже, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Судом встановлено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , оформлений для ОСОБА_2 за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення її законного представника ОСОБА_1 , яке виражене у поданій ним заяві-анкеті за №19181561 від 24.06.2021. Тобто позивач при оформленні такого паспорта надав згоду на обробку персональних даних ОСОБА_2 , що й зумовило оформлення їй паспорта громадянина України для виїзду за кордон та внесення в установленому порядку відповідних відомостей про її до ЄДДР.

Враховуючи наведене, покликання позивача на ненадання згоди ним згоди на внесення до ЄДДР будь-яких даних про його неповнолітню дитину є безпідставними та не узгоджуються із встановленими судом фактичними обставинами справи.

З огляду на зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання, суд зазначає, що сам факт неотримання паспорта громадянина України у формі ID-картки особою, яка попередньо в установленому порядку надала згоду на обробку її персональних даних за допомогою засобів ЄДДР при оформленні іншого документа, що посвідчує особу, не зумовлює підстав для видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки такій особі.

Відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 6 Закону України Про захист персональних даних від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Пунктом 2 частини другої статті 15 Закону №2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4 частини другої статті 15 цього ж Закону передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі набрання законної сили рішення суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Крім того, стаття 8 Закону №5492-VI встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

В справі, що розглядається, судом не встановлено жодних підстав для висновку про необхідність видалення або знищення персональних даних щодо неповнолітньої дитини позивача з Реєстру.

Нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З`ясувавши доводи та аргументи учасників справи та оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у видачі його неповнолітній дитині паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, суб`єкт владних повноважень діяв обґрунтовано і розсудливо, з урахуванням всіх фактичних обставин, не порушуючи прав та законних інтересів особи. Судом не встановлено ознак протиправного втручання держави у право особи, що виключає підстави для застосування засобів судового захисту.

З огляду на встановлені обставини, наведені позивачем аргументи не підтверджують протиправності поведінки відповідача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області в особі Вараського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.03.1996 Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , повторно видане 10.05.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області).

Відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області в особі Вараського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (вул. Правика, 5, м. Вараш, Вараський р-н, Рівненська обл., 34401. ЄДРПОУ/РНОКПП Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області 37829784)

Повний текст рішення складений 05 лютого 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко