Справа № 950/3408/24
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/3408/24
Номер провадження 2-а/950/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

з участю: представника позивача Стеценка В.М.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3308935 від 21.10.2024 року, складену Інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області капралом поліції Бондаренком Євгеном Віталійовичем відносно, ОСОБА_1 . Також позивач ставить питання про стягнення на його користь понесеного судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката.

Позов мотивований тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі від 21.10.2024 року, яку виніс інспектор 2 взвод 2 рота 4 бат. управління патрульної поліції в Харківській області капрал поліції Бондаренко Євген Віталійович, відносно ОСОБА_1 , застосовано стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у сумі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови серії ЕНА №3308935 21.10.2024 року 10:01:46, м. Харків, вулиця Полтавський шлях, 153, водій т.з. та надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Лебедин, при цьому не мав при собі чинного паспорту схеми маршруту, погодженої уповноваженим Підрозділом Національної поліції України, чим порушив вимоги п.2.1.г ПДР України, ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст. 52-53 ЗУ «Про дорожній рух».

Позивач вважає зазначене рішення посадової особи незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки 21.10.2024 року, близько 10 год. 14 хв., в м. Харків на вул. Полтавський шлях, близько метро «Холодна Гора», де він здійснив зупинку на автобусній зупинці для висадки пасажирів. До автобуса Volkswagen LT 35 D д.н.з. НОМЕР_1 , підійшов інспектор управління патрульної поліції в Харківській області і заявив, що останній здійснив зупинку транспортного засобу всупереч встановленому маршруту руху. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 , надав всі документи серед яких була завірена копія паспорту маршруту. Після перевірки всіх документів поліцейський зазначив, що паспорт маршруту прострочений.

Кудлай П.А., намагався пояснити, що паспорт маршруту є дійсним, оскільки термін його дії не визначений, але поліцейський виніс відносно нього постанову в якій зазначив, що паспорт маршруту був взагалі відсутній.

Під час діалогу з поліцейським та розглядом справи велася безперервна відеофіксація на портативну камеру поліцейського, але в додатках до постанови про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3308935 складеної відносно, Кудлая П.А., в пункті 7 вказано як додаток відеозапис. Позивач вважає, що поліцейський умисно не долучив відеозапис до матеріалів справи при подачі відзиву, оскільки там зафіксовані його неправомірні дії.

В судовому засіданні представник позивача вимоги Кудлая П.А. підтримав повністю з мотивів, наведених в позовній заяві. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката просив взяти до уваги наявній у справі докази, а також додатково наданий ним розрахунок зазначених витрат.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданому відзиві на позов вказав, що згідно постанови серії ЕНА №3308935 21.10.2024 року 10:01:46, м. Харків, вулиця Полтавський шлях, 153, водій т.з. надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Лебедин, при цьому не мав при собі чинного паспорту схеми маршруту, погодженої уповноваженим Підрозділом Національної поліції України, чим порушив вимоги п.2.1.г ПДР України, ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст. 52-53 ЗУ «Про дорожній рух». Законні інтереси та права позивача порушені не були. Тому вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просить у позові відмовити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Між сторонами мають місце адміністративні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого у справі про адміністративне правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі від 21.10.2024 року, яку виніс інспектор 2 взвод 2 рота 4 бат. управління патрульної поліції в Харківській області капрал поліції Бондаренко Євген Віталійович, відносно ОСОБА_1 , застосовано стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у сумі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови серії ЕНА №3308935 від 21.10.2024 року 10:01:46, м. Харків, вулиця Полтавський шлях, 153, водій т.з. надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Лебедин, при цьому не мав при собі чинного паспорту схеми маршруту, погодженої уповноваженим Підрозділом Національної поліції України, чим порушив вимоги п.2.1.г ПДР України, ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст. 52-53 ЗУ «Про дорожній рух».

Позивач вважає, що зазначене рішення посадової особи є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки 21.10.2024 року, близько 10 год. 14 хв., в м. Харків на вул. Полтавський шлях, близько метро «Холодна Гора», де він здійснив зупинку на автобусній зупинці для висадки пасажирів. До автобуса Volkswagen LT 35 D д.н.з. НОМЕР_1 , підійшов інспектор управління патрульної поліції в Харківській області і заявив, що останній здійснив зупинку транспортного засобу всупереч встановленому маршруту руху. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 , надав всі документи серед яких була завірена копія паспорту маршруту. Після перевірки всіх документів поліцейський зазначив, що паспорт маршруту прострочений.

ОСОБА_1 , намагався пояснити, що паспорт маршруту є дійсним, оскільки термін його дії не визначений, але поліцейський виніс відносно нього постанову в якій зазначив, що паспорт маршруту був взагалі відсутній.

Під час діалогу з поліцейським та розглядом справи велася безперервна відеофіксація на портативну камеру поліцейського, але в додатках до постанови про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3308935 складеної відносно, ОСОБА_1 , в пункті 7 вказано як додаток відеозапис. Позивач вважає, що поліцейський умисно не долучив відеозапис до матеріалів справи при подачі відзиву, оскільки там зафіксовані його неправомірні дії.

Суд погоджується з доводами позивача, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статтей 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (Далі - Інструкція № 1395).

Розділ ІІІ зазначеної Інструкції визначає процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції № 1395 установлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень п. п. 4, 8 Розділ ІІІ Інструкції № 1395 - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Частиною 1 ст. 268 КУпАП установлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вищенаведених вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейським дотримано не було.

З самої оскаржуваної постанови також є незрозумілим чи був присутній ОСОБА_1 при її винесенні та при розгляді справи, чи заявляв які небуть клопотання, чи надавав якісь усні пояснення або заперечення під час розгляду справи.

Таким чином, на підтвердження правомірності оскаржуваних дій поліцейського та прийнятої ним постанови суду не надані жодні докази і матеріали справи їх не містять.

В той же час ч. 2 ст. 77 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Таким чином, відповідальність особи та процедура притягнення особи до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 (Справа № 1-135/2018(5846/17) звернув увагу на те, що важливою гарантією дотримання прав та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає, що в ході судового розгляду допустимими, достовірними та достатніми доказами не були спростовані доводи сторони позивача стосовно протиправності дій інспектора 2 взводу 2 роти 4 бат. управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції Бондаренка Є.В., які полягають у розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Тому суд визнає такі дії відповідача неправомірними.

Визнавши протиправними дії відповідача та скасувавши постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, суд закриває провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог п.2.1.г ПДР України, ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст. 52-53 ЗУ «Про дорожній рух».

Оскільки рішення ухвалене на користь позивача, суд, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, вважає необхідним стягнути на його користь понесені судові витрати, вирішуючи питання щодо розподілу яких, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Стеценком В.М. 01.11.2024 укладено договір №50 про надання правничої допомоги адвоката (а.с. 9-15).

Згідно розрахунку виконаної адвокатом роботи від 04.11.2024 витрати Кудлая П.А. на правничу допомогу адвоката становлять:

- витрати станом на 01.11.2024 - 2000 грн.;

- участь у суді першої інстанції - 2000 грн.;

- участь у судовому засіданні 02.12.2024 800 грн.

Загальний розмір витрат згідно даного розрахунку на день ухвалення рішення судом першої інстанції становить 3 600 грн.

Суд погоджується з наведеними розрахунками та, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції на суму 3600 грн., оскільки такі послуги фактично є участю представника в судових засіданнях, що за наведеним вище розрахунком оплачується адвокату виходячи з суми 800 грн за один день судових засідань (судодень).

Участь у судовому засіданні представник Кудлая П.А. брав 02.12.2024 та 04.02.2025 відповідно витрати позивача в цій частині складають 3600 грн.

Розмір інших витрат на правничу допомогу на думку суду не є завищеним, а документи, що маються у справі (а.с. 9-15), свідчать про те, що позивач їх дійсно поніс.

Тому на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стягненню підлягають кошти в розмірі 2800 грн.

Так само, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн., сплата якого доводиться квитанцією (а.с. 20).

Оскільки позивач не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3308935 від 21.10.2024 року, складену інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області капралом поліції Бондаренком Євгеном Віталійовичем відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області (61033, вул. Шевченка, буд. 315А, м. Харків) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. та кошти в розмірі 3600 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО