Справа № 420/1595/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1595/25
УХВАЛА
04 лютого 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бабенко Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди ,-
17 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, поновити мене на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки;
- стягнути з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2022 року по день ухвалення судового рішення у розмірі, розрахунок якого буде надано після отримання відповідних документів;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць;
- стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., а також всі судові витрати, якщо такі будуть мною понесені.
Ухвалою суду від 22.01.2025 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
- уточненої позовної заяви із зазначенням правильного процесуального статусу ОСОБА_1 , зазначенням інформації про відповідачів та позовних вимог до кожного з відповідачів, з урахуванням зазначеного суддею;
- обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з наведенням інших підстав пропуску такого строку та з наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.
27 січня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, разом з позовною заявою в новій редакції, відповідно до якої позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки;
- поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки;
- стягнути з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.04.2022 року по день ухвалення судового рішення у розмірі, розрахунок якого буде надано після отримання відповідних документів;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць;
- стягнути з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., а також всі судові витрати, якщо такі будуть понесені.
В уточненій позовній заяві позивач просить суд поновити йому строк на звернення до адміністративного суду з тих самих підстав, що зазначені у первісній позовній заяві.
Так, позивач у первісній позовній заяві та в уточненій позовній заяві, зокрема вказує, що:
- в травні 2023 року він звернувся до керівництва колонії з питання отримання своїх документів, зокрема, трудової книжки. При цьому, в усній формі начальник відділу кадрів ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» Хома Юлія Сергіївна повідомила позивача про його звільнення, однак дату і причину звільнення не зазначила;
- 05.04.2023 ОСОБА_1 отримав лист від Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», в якому повідомлено про неможливість надання наказу про звільнення позивача разом із трудовою книжкою через викрадення особових справ в період окупації м. Херсон;
- 16.09.2024 позивач звернувся зі скаргою до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці як до центрального органу виконавчої влади, у відповіді на яку Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці № ПД /3.2/8833-24 від 15.10.2024 року зазначено, що оскільки позивач є військовослужбовцем, то у Управління відсутні повноваження щодо розгляду питання, викладеного у зверненні, рекомендовано звернутись за захистом своїх прав до суду.
В якості додаткової поважності причин пропуску строку позивач вказує, що він з 09.11.2024 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, лише в січні 2025 року позивач зі своїм адвокатом змогли узгодити текст позовної заяви та звернутись до суду з цим позовом.
Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя вказує про наступне.
Як вже зазначалось судом в ухвалі від 22.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно -правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.
Нормами ст. 122 КАС України передбачено диференційований підхід до регулювання тривалості строків звернення до адміністративного суду в залежності від статусу позивача та від категорії публічно - правового спору.
Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
У цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю роботодавця порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Отже, враховуючи правову природу спірних правовідносин, для звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом процесуальним законом встановлено місячний строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів щодо проходження публічної служби, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та уточненої позовної заяви, наведені обставини поважності пропуску строку зводяться до неможливості своєчасно зібрати письмові докази для належного обґрунтування заявлених позовних вимог (подання відповідних запитів та очікування відповіді і матеріалів).
При цьому, суд зауважує, що у позовних заявах позивач вказує, що у квітні 2023 року він отримав лист від Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», в якому повідомлено про неможливість надання наказу про звільнення позивача разом із трудовою книжкою через викрадення особових справ в період окупації м. Херсон, в травні 2023 року йому повідомлено про його звільнення в усному порядку, у вересні 2024 року він отримав від Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» характеристику для подальшого працевлаштування.
З матеріалів справи також вбачається, що позивач у серпні 2023 року звертався до правоохоронних органів щодо знищення державою-агресором військового квитка та трудової книжки позивача.
У подальшому, як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» вже у 2024 році.
Водночас, позивачем не надано жодних доказів про вжиття заходів захисту свого порушеного права протягом серпня 2023 року серпня 2024 року.
При цьому, з позовною заявою позивач звернувся лише 17 січня 2025 року.
Разом з тим, суддя вказує, що позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду починаючи з моменту його обізнаності щодо факту його звільнення, а саме у травні 2023 року, в тому числі подати відповідне клопотання до суду про витребування доказів відповідно до статті 80 КАС України.
Натомість, позивачу, знаючи про обставини справи, які він вважає протиправними, нічого не перешкоджало звернутись до суду з позовною заявою у встановлений Законом строк. А докази, які на думку позивача необхідні для повного і всебічного розгляду справи, могли бути витребувані судом на підставі заявлення відповідного клопотання позивачем.
При цьому, в якості поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує, що з 09.11.2024 року він проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого надає копію довідки №12 від 19.11.2024 року.
Проте, така обставина не є поважною причиною пропуску строку за період: з травня 2023 (з моменту обізнаності позивача стосовно порушення своїх прав) до 09.11.2024.
Отже, доводи заяви про поновлення процесуального строку не пояснюють та не підтверджують факту неможливості з об`єктивних причин звернутися до суду у встановлений строк, як і не доводять поважність причин істотного пропуску позивачем строку звернення до суду.
З урахуванням наведеного, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, які наведені позивачем в уточненій позовній заяві.
Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Згідно з ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).
Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб подання заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду із наведенням підстав для поновлення процесуального строку, а наведені підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, що зазначені в уточненій позовній заяві, суд визнає неповажними, позовна заява підлягаю поверненню заявнику на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256, 295 КАС України, суд
Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - повернути позивачу без розгляду.
Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя Дмитро БАБЕНКО