Справа № 140/12553/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/12553/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 10 жовтня 2024 року №61 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання призначити з 03 жовтня 2024 року пенсію за віком зі зменшенням на 9 років пенсійного віку згідно з частиною другою статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII).

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 03 жовтня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві) із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ у Волинській області йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

ОСОБА_1 вважає вказане рішення протиправним, оскільки відповідач не конкретизував, які саме документи позивачем не подано для призначення пенсії. Поряд з тим позивач вважає, що надав усі необхідні документи: як ті, що підтверджують статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, так і документи, які підтверджують страховий стаж.

На переконання позивача, ним виконано усі вимоги для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII: на день звернення до ГУ ПФУ в м. Києві позивачу виповнилося 52 роки; обчислений відповідачем страховий стаж становить 28 років 06 місяців 12 днів; період проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26 квітня 1986 року (момент аварії на ЧАЕС) по 01 січня 1993 року становить 6 років 8 місяців 5 днів, а всього до дня відселення (02 вересня 1996 року) 10 років 4 місяці 6 днів.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.40-41). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ у Волинській області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 03 жовтня 2024 року. Позивач надав посвідчення серія НОМЕР_1 потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2, видане Київською обласною державною адміністрацією 10 грудня 1992 року. Проте в порушення підпункту 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1), позивач до заяви на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку не надав довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях безумовного (обов`язкового) відселення.

Відповідач вважає, що ним правомірно та обґрунтовано 10 жовтня 2024 року прийнято рішення № 61 про відмову у призначенні пенсії.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 підтримав доводи позову (а.с.60-62). Крім того наголосив про те, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про неподання позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку довідки про період (періоди) проживання (роботи) на територіях безумовного (обов`язкового) відселення не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується розпискою-повідомленням.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.45), надавши документи за переліком згідно з розпискою-повідомленням (а.с.25).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ в м. Києві заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого від 10 жовтня 2024 року №61 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Вказано, що згідно з наданими до заяви документами страховий стаж заявника становить 28 років 06 місяців 12 днів (а.с.22).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Поряд з тим Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, зменшення віку становить 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років (абзац четвертий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З положень статті 55 Закону №796-XII слідує, що умовами призначення пенсії ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, є: наявність відповідного страхового стажу (з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку; постійне проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 2 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII. Початкова величина зниження пенсійного віку (на 4 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу четвертого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 9 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права відповідають висновкам у постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова №106).

Підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 10 жовтня 2024 року №61 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано відсутність необхідних документів (а.с.22).

Надаючи оцінку доводам відповідача, суд враховує, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком №22-1 (далі у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом з розписки-повідомлення від 03 жовтня 2024 року (а.с.25) встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку позивач додав: свідоцтво про народження від 19 травня 1972 року серії НОМЕР_2 (а.с.26), паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 (а.с.19), атестат про середню освіту від 20 червня 1989 року серії НОМЕР_4 (а.с.11); диплом від 16 червня 1990 року серії НОМЕР_5 (а.с.12), довідку виконавчого комітету Поліської селищної ради народних депутатів від 19 жовтня 1991 року №7045 (а.с.13), посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (категорія 2) від 10 грудня 1992 року серії НОМЕР_1 (а.с.27), лист Київської обласної військової адміністрації від 02 жовтня 2024 року №8960/36.01/36.06.01/2024 (а.с.18), лист архівного відділу Вишгородської районної військової адміністрації від 01 травня 2024 року №05-07/325-326 разом з додатками (а.с.14-17).

Необхідно зауважити, що позивач ОСОБА_1 народився в селищі міського типу Поліське Київської області, про що видно із свідоцтво про народження від 19 травня 1972 року серії НОМЕР_2 (а.с.26).

Згідно з атестатом про середню освіту від 20 червня 1989 року серії НОМЕР_4 (а.с.11) позивач у 1989 році закінчив Поліську середню школу №1 Поліського району Київської області. Крім того, дипломом від 16 червня 1990 року серії НОМЕР_5 (а.с.12) підтверджено навчання позивача у період з 01 вересня 1989 року по 16 червня 1990 року у Поліському середньому професійно-технічному училищі №10.

Відповідно до відомостей диплому НОМЕР_6 (а.с.50) позивач з 01 вересня 1990 року по 07 червня 1995 року навчався в Українському державному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова (місто Київ).

Як слідує з довідки виконавчого комітету Поліської селищної ради від 14 липня 1994 року №2538 (а.с.28), ОСОБА_1 з 1972 року по цей час (тобто 14 липня 1994 року) проживав та був прописаний в селищі міського типу Поліське Київської області. Такі ж відомості щодо місця проживання зазначені і в довідці від 19 жовтня 1991 року №7045 (а.с.13).

З відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 (а.с.19) встановлено, що 02 вересня 1996 року позивача відселено з селища міського типу Поліське Київської області, що також підтверджується адресним листком вибуття від 02 вересня 1995 року (а.с.14 зворот).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 селище міського типу Поліське Київської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що позивачу було видано посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (категорія 2) від 10 грудня 1992 року серії НОМЕР_1 (а.с.27).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Суд також зауважує, що згідно із абзацом шостим пункту 2 статті 14 Закону №796-ХІІ до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносять осіб, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Отже, факт проживання (роботи) позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01 січня 1993 року є передумовою видачі посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 2).

Вказаними вище документами підтверджено проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26 квітня 1986 року (момент аварії на Чорнобильській AEC) по 01 січня 1993 року, не менше 2 років. При цьому позивач має право на зменшення пенсійного віку на 4 роки - початкова величина за проживання у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року (незалежно від кількості днів проживання) та додатково 1 рік за кожний рік проживання (максимально пенсійний вік може бути зменшений на 9 років).

З врахуванням наявних у справі документів період проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26 квітня 1986 року по 02 вересня 1996 року (навіть якщо не брати до уваги період навчання з 01 вересня 1990 року по 07 червня 1995 року в Українському державному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова) становить понад 5 років.

Тобто, у випадку позивача зменшення пенсійного віку на початкову величину 4 роки та у загальному порядку - за 5 років проживання, є підставою для зменшення йому пенсійного віку на максимальну величину (9 років).

Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії у віці 52 роки; зменшення пенсійного віку на 8 років у цьому разі є достатнім. Відповідачем не заперечується наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 28 років 06 місяців 12 днів (умова щодо страхового стажу для призначення пенсії за віком також виконується).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 10 жовтня 2024 року №61 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Суд також зауважує, що у рішенні не наведено жодних обґрунтувань, покладених відповідачем в основу свого висновку про те, що позивачем не подано повного пакету документів.

Оскаржуване у цій справі рішення, яке є негативним адміністративним актом, не містить належної мотивації його висновку, зокрема встановлення обставин, що мають значення для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин прийняття чи відхилення наданих позивачем документів. При цьому відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав неподання ним необхідних документів, ГУ ПФУ у Волинській області не зазначило перелік документів, які необхідно подати.

Невиконання пенсійним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Отже, рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10 жовтня 2024 року №61 не ґрунтується на нормах закону, носить формальний характер, з огляду на що його належить визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 10 жовтня 2024 року №61 про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 03 жовтня 2024 року (тобто з дня звернення за пенсією).

У зв`язку із відсутністю документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 10 жовтня 2024 року №61 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк