Справа № 514/1956/24
Суддя: Тончева Н. М.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1956/24
Провадження по справі № 2-а/514/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

за участю секретаря - Чернєвої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Китаєва Ольга Антонівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови №1400 від 28 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1400 від 28 листопада 2024 року, якою його визнано винним за вчинення адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він одружений, має на утриманні 3 малолітніх дітей, не працює за станом здоров`я, має інвалідність з дитинства - 2 група інвалідності, задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування) та фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 , документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області 19.10.1995 року.

Номер телефона не змінювався з часу його придбання. Вказані ним відомості не змінні вже тривалий час, про що наявна інформація в інформаційно-комунікаційних системах, реєстрах (у тому числі публічних), базах (банках) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Натомість старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушення №1400 від 19 листопада 2024 року, з формулюванням «громадянин ОСОБА_1 в період з 19.05.2024 по 16.07.2024 вчасно не повідомив про зміну своїх персональних даних та не здійснив їх звірку з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушив абз. 4 п.п. 1 п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку » відповідно до якого, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти ( за наявності електронної пошти ) та інші персональні дані, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Позивач вказав у протоколі відносно нього про адміністративне правопорушення №1400 від 19 листопада 2024 року, що «з протоколом про адміністративне правопорушення не згодний. Вказаний протокол складений з грубими порушеннями матеріального та процесуального права. В його діях відсутня подія та склад правопорушення. Повідомив, що в усіх Державних реєстрах про нього наявна актуальна інформація, яка оновлюється автоматично шляхом електронної взаємодії з іншими інформаційно - комунікаційними системами, реєстрами. Згідно примітки до положень статей 210, 210-1 КУПАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Протокол рукописним чином складав юрист ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Він же вручив копію протоколу №1400 від 19 листопада 2024 року позивачу, повідомивши, що розгляд відбудеться 28 листопада 2024 року о 15 годині у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

28 листопада 2024 року о 12 годині 25 хвилин позивачу зателефонував ОСОБА_5 (юрист ТЦК) та повідомив, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутній на місці, адміністративне провадження відносно нього не будуть розглядатися. Про дату та час йому повідомлять пізніше. Номер телефона НОМЕР_2 .

Не дочекавшись додаткового повідомлення про наступну дату та час розгляду позивач самостійно приїхав 05 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 де його навіть не записали до журналу відвідувачів. Саме у вказаний день та час відбувся розгляд матеріалів за протоколом про адміністративне провадження №1400, однак майор ОСОБА_2 у постанові вказав дату 28 листопада 2024 року, а не 05 грудня 2024, на що позивач звернув увагу. Однак йому повідомили, що нічого страшного в цьому не має, строки оскарження постанови йдуть з дати отримання її, тобто 05 грудня 2024 року. 05 грудня 2024 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , майор ОСОБА_2 фактично розглянув справу про адміністративне правопорушення, встановивши що у діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та постановою №1400 притягнув його до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП за наступних підстав.

Норма ст.210 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, оскаржуваній постанові та протоколі - відсутні.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення позивачем положення Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» i вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Накладення штрафу за не оновлення військово облікових даних без повної всебічної перевірки доступності цієї інформації в інших базах є необгрунтованим та свідчить про недотримання вимог чинного законодавства України.

Він є інвалідом 2 групи з дитинства, стоїть на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду Одеської області, одружений, є батьком трьох малолітніх дітей, а тому його персональні дані містяться в державних реєстрах податкової, міграційної служб, у реєстрах пенсійного фонду, територіальної громади, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян; у Єдиній державній електронній бази з питань освіти.

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм чинного законодавства України необхідну інформацію, відповідач повинен був отримати від уповноважених органів шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами.

При прийнятті оскаржуваної постанови Відповідачем не враховано примітки до ст.210 КУПАП, згідно якої положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язанихта резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Враховуючи відсутність доказів, що підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, а також не застосування положення примітки до ст. 210 КУпАП, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення стосовно нього закриттю.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені в позовні заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Адвокат Китаєва О.А., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 підтримала доводи викладені в позовній заяві. Крім іншого зазначила про те, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, причин поважності своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, причин поважності своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до норм статті 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи повідомленого шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Ураховуючи, що учасники справи були належним чином повідомленні про її розгляд в суді, а також встановлені процесуальним нормами обмежені строки розгляду такої категорії справ ( ч.1 статті 286 КУпАП), суд дійшов висновку про можливість її розгляду без участі відповідача та третьої особи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абзацом 6 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

За приписами абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року.

Цим Законом положення частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема, встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме:

- шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З наведеного вбачається, що позивач з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року мав обов`язок уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження.

Проте, у встановлені законом строки та способи позивач свої військово-облікові дані не уточнив та, відповідно, доказів на спростування вказаного до суду не надав.

З військово облікового документу сформованого застосунком Резерв+ від Міністерства оборони України для призовників вбачається, що позивач ОСОБА_1 уточнив свої дані 29.07.2024року.

19.11.2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1400, в якому зазначено, що 19.11.2024 року о 17:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 з`явився громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який в період з 19.05.2024 року по 16.07.2024 року не повідомив про зміну своїх персональних даних та не здійснив їх звірку з обліковими даними центру комплектування та соціальної підтримки.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив абз. 4 п.п. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» відповідно до якого громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти ( за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП ( а.с. 13зв.-14).

Також, в протоколі зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, визначених ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15:00 год. 28 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Ознайомлення ОСОБА_1 із зазначеною інформацією підтверджується особистим підписом останнього в протоколі.

У протоколі зазначено про те, що останній надав пояснення щодо змісту протоколу, а саме зазначив, що з протоколом не згодний, оскільки протокол складений з грубим порушенням матеріального та процесуального права. В його діях відсутні подія і склад правопорушення, оскільки у всіх Державних реєстрах про нього наявна вся актуальна інформація яка оновлюється автоматично шляхом взаємодії з іншими інформаційними реєстрами та додав до протоколу документи, а саме: довідку МСЕК № 089400, копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , копію посвідчення багатодітної родини серії НОМЕР_4 , копію посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_5 , Витяг з реєстру територіальної громади, актовий запис про шлюб НОМЕР_6 ,свідоцтво про народження НОМЕР_7 , копію військово-облікового документу « Резерв+», з яких вбачається, що в державних реєстрах наявна вся інформація щодо його даних.

28.11.2024 року постановою № 1400 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за те, що останній порушив абз. 4 п.п. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» відповідно до якого громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти ( за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

В силу ч.1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суд зазначає, що стаття 210 КУпАП визначає відповідальність за порушення, призовниками, військовозобов`язаними, резервістами Правил військового обліку, в тому числі в особливий період.

Зазначена норма є бланкетною, тож при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема, правила військового обліку.

Втім, ні протокол №1400 від 19.11.2024 року, ні постанова №1400 від 28.11.2024року, не містять жодних відомостей про конкретний пункт Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який було порушено позивачем.

Суд звертає увагу, що Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, недотримання яких становитиме склад правопорушення передбаченого ст. 210 КУпАП, затверджені постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. Однак, відповідачем не наведено жодних обґрунтувань, яким чином та в якій частині позивач порушив саме Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.

Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.

Відповідно до частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

11 квітня 2024 року Верховної Радою України прийнято Закон України №3363-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», та який набрав чинності 18.05.2024 року.

Так положеннями абзацу 4 пункту 1 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Таким чином, громадяни України, які перебувають на військовому обліку зобов`язані уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у строк до 16.07.2024 року (включно).

Оскільки цей закон вносить також зміни у законодавство щодо мобілізації, то на переконання суду він становить його невід`ємну частину, а тому його порушення буде порушенням законодавства про мобілізацію.

Відтак з 17.07.2024 року настає відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

В оскаржуваній постанові зазначається, що позивач ОСОБА_1 порушив абз. 4 п.п. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» відповідно до якого громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти ( за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Разом з тим, порушення вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» охоплюються диспозицією ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в той час, як норми ст. 210 КУпАП визначають відповідальність за порушення Правил військового обліку.

Тож, при застосуванні до позивача адміністративного стягнення відповідачем допущено невірну кваліфікацію інкримінованого правопорушення.

Фактично саме вимогами законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено обов`язок громадян України щодо уточнення військово-облікових персональних даних у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3633-ІХ.

Суд звертає увагу на те, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону України № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку») окремо виділяє обов`язок громадян України щодо уточнення персональних даних та обов`язок громадян України виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Крім іншого, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності у відповідача права притягнути його до відповідальності на підставі частини 3 статті 210 КУпАП з огляду на приписи примітки до вказаної статті, згідно із якою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів. Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається саме на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку про скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavinandothersv. ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З урахуванням викладеного, судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь на інші аргументи, використані сторонами, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не впливають на висновки суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Китаєва Ольга Антонівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Китаєва Ольга Антонівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови №1400 від 28 листопада 2024 року - задовольнити.

Скасувати постанову №1400 від 28 листопада 2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева