Справа № 140/12498/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/12498/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» до Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» (далі також ТОВ «ЖК Шевченка», позивач) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Волинської обласної державної адміністрації (далі також Волинська ОДА, відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в погодженні проекту будівництва від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899, прийняту Департаментом культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації; зобов`язання Волинську ОДА погодити науково-проектну документацію реєстраційний номер PD01:4592-7433-2877-8078 №Д-03/2016-1 від 2024-02-05.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2024 ТОВ «ЖК Шевченка» звернулося до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської ОДА із заявою №AW01:6310-5311-7698-9899 щодо погодження проектної документації «Будівництво багатоквартирного будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку Волинської області».

Рішенням Департаменту культури, молоді та спорту Волинської ОДА (далі також Департамент, відповідач 2) від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899 в задоволенні даної заяви відмовлено. Вказане рішення мотивоване тим, що до поданої заяви на погодження проектної документації позивачем не долучено висновок за результатами науково-археологічних досліджень земельної ділянки та висновок органу Луцької міської ради щодо поданого проекту.

Позивач вважає таке рішення Департаменту незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що до заяви про погодження проектної документації ним долучено письмові пояснення №02-24 від 27.09.2024 відповідно до яких Департамент було повідомлено, що на момент подання позивачем декларації про початок будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :21:0029:0061 за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 вже знаходився об`єкт незавершеного будівництва «Виробничий корпус С-3/готовність незавершеного будівництва 41%», придбаний ТОВ «ЖК Шевченка» відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 06.04.2016.

Як наслідок, багатоквартирний житловий будинок споруджувався на існуючих фундаментах виробничого корпусу С-3, а тому жодних земельних робіт при будівництві позивач не проводив.

Зазначає, що після закінчення будівництва в травні 2022 року позивач звернувся до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради із заявою щодо видачі сертифікату готовності будинку до експлуатації. Проте, у видачі даного сертифікату було відмовлено, оскільки у зв`язку з отриманням позивачем нових містобудівних умов та обмежень (вихідних даних для проектування) ТОВ «ЖК Шевченка» необхідно було отримати новий дозвіл на будівництво. В подальшому, на замовлення позивача було розроблено коригування проекту будівництва вже існуючого багатоквартирного будинку.

На переконання позивача той факт, що на момент звернення до Департаменту із заявою про погодження проекту будівництва (вересень 2024 року) на земельній ділянці вже було збудовано багатоквартирний житловий будинок, проведення археологічної експертизи з метою встановлення наявності залишків археологічних об`єктів є недоцільним.

Також позивач вказує, що з метою отримання висновків археологічної експертизи він звертався до Інституту археології НАН України, відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради, Державного історико-культурного заповідника у місті Луцьку та до Наукового-дослідного центру «Рятівна археологічна служба» Інституту археології НАН України, проте жодна установа не надала відповіді щодо отриманих звернень.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає рішення Департаменту щодо відмови у погодженні проектної документації незаконним та необґрунтованим, просить суд скасувати дане рішення та зобов`язати відповідача погодити науково-проектну документацію на будівництво.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 61-62).

14.11.2024 представником Волинської ОДА через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву (а.с. 65-70) у якому останній просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи доводи позову вказує, що ТОВ «ЖК Шевченка» фактично оскаржуються дії не Волинської обласної державної адміністрації, а Департаменту культури молоді та спорту, як структурного підрозділу Волинської ОДА із статусом окремої юридичної особи.

Зазначає, що відповідно до пункту 17 Положення про Департамент культури, молоді та спорту у новій редакції, яке затверджене розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації від 29.02.2024 №95, вказаний Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штампи і бланки.

Таким чином, беручи до уваги, що рішення про відмову у погодженні науково-проектної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьк Волинської області», яке оскаржується позивачем, прийняте саме Департаментом культури, молоді та спорту Волинської облдержадміністрації, який є окремою юридичною особою публічного права, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до Волинської обласної державної адміністрації.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 до участі у справі як другого відповідача залучено Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації. Вирішено розгляд адміністративної справи розпочати спочатку, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 71).

У відзиві на позовну заяву Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА позовні вимоги ТОВ «ЖК Шевченка» заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с. 126-132). В обґрунтування цієї позиції вказав, що згідно з науково-проектною документацією «Історико-архітектурний опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та меж і режимів використання історичних ареалів», затвердженою наказом Міністерства культури та інформаційної політики України №242 від 01.04.2021 (далі також ІАОП м. Луцька), земельна ділянка, на якій заплановано проведення робіт згідно поданого проєкту, знаходиться на території зони охорони археологічного культурного шару ІІ категорії.

Відповідно до положень ІАОП м. Луцька всі будівельні і земляні роботи в межах зони охорони археологічного культурного шару та щойно виявлених пам`яток археології проводяться за дозволом центрального органу охорони культурної спадщини з повідомленням місцевого органу охорони культурної спадщини та під наглядом фахівця-археолога. При виділенні ділянок для будівництва, проектуванні земляних, будівельних або меліоративних робіт, виконанні проєктів землеустрою необхідне погодження з місцевим органом охорони культурної спадщини, що передбачає обов`язкову археологічну експертизу відповідних ділянок за допомогою візуального обстеження або закладання розвідкових шурфів із наданням відповідного експертного висновку.

Крім того, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, надання висновків щодо відповідних програм та проєктів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проєктів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини.

Зважаючи на відсутність у поданих ТОВ «ЖК Шевченка» документах висновку за результатами наукових археологічних досліджень і відповідного висновку виконавчого органу Луцької міської ради щодо поданого проєкту, Департамент листом від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899 відмовив позивачу у погодженні проєктної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка,13 в м. Луцьку Волинської області».

Також відповідач заперечує щодо доводів позивача про відсутність у проекті земляних робіт, оскільки на його переконання влаштування передбачених проектом проїздів до житлового будинку, стоянок, тротуарів та об`єктів інженерних комунікацій (водопроводу, каналізації, кабелів силових напруг), передбачає проведення земляних робіт.

Окремо звертає увагу суду, що позивач вимагає зобов`язати облдержадміністрацію погодити науково-проектну документацію не на запланований, а вже збудований багатоквартирний житловий будинок, що свідчить про те, що завершення будівництва відбулось раніше отримання на нього відповідного погодження органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Вказує про розслідування кримінального провадження від 30.01.2020 №0000021 за ознаками злочинів, передбачених частиною 4 статі 190, частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України.

У відповіді на відзив (а.с. 166-168) позивач зазначив, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що відповідно до ІАОП м. Луцька надання висновку археологічної експертизи, як обов`язкової умови для отримання відповідного погодження проектної документації, передбачено лише при виділенні земельної ділянки. В свою чергу, 10.08.2016 Управлінням культури Волинської ОДА згідно листа №П-137/1 «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було погоджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «ЖК Шевченка» земельної ділянки з метою будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про призначення судової історико-археологічної експертизи на вирішення якої пропонувалося поставити питання щодо наявності (відсутності) об`єктів археологічної спадщини на земельній ділянці з номером :21:0029:0061 загальною площею 0,6149 га, за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13.

Вирішуючи дане клопотання, суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, які входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи.

За змістом статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слід зазначити, що враховуючи предмет та підстави позову, а також питань, які просить поставити перед експертом сторона позивача, останній не був позбавлений можливості самостійно замовити експертне дослідження для отримання висновку експерта, який би був оцінений судом при дослідженні доказів по справі.

Так, згідно із частиною 1 статті 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише у разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, сторона звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду. До того ж, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, слід зауважити, що висновок судового експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами (ст. 108 КАС України).

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про призначення у даній справі судової експертизи.

Не підлягає задоволенню і клопотання ТОВ «ЖК Шевченка» від 18.11.2024 про заміну первісного відповідача Волинської обласної державної адміністрації на належного відповідача - Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, оскільки, як уже зазначалося вище, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 вказаний Департамент був залучений до участі у справі як другий відповідач та є учасником даної справи.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

06.04.2016 між ТОВ «Молл» (продавець) та ТОВ «ЖК Шевченка» (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва згідно умов якого продавець передає (продає) у власність покупця, а покупець приймає (купує) незавершений будівництвом виробничий корпус С-3/готовність незавершеного будівництва 41%, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шевченка, будинок 13 (а.с. 14-17).

Державна реєстрація права власності ТОВ «ЖК Шевченка» на незавершений будівництвом виробничий корпус С-3/готовність незавершеного будівництва 41%, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шевченка, будинок 13 проведена 06.04.2016, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 18-19).

Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному вебсайті Луцької міської ради в розділі «Рішення міської ради» (https://www.lutskrada.gov.ua/documents/pro-nadannya-tzov-zhk-shevchenka-na-umovah-orendy-zemelnoyi-dilyanky-dlya-budiv-nyctva), значиться, що рішенням Луцької міської ради від 31.08.2016 №12/111 затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «ЖК Шевченка» земельної ділянки за адресою площею 1,0449 га, кадастровим номером :21:029:0029, для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, надано вказану земельну ділянку на умовах оренди строком на 10 років.

Листом Управління культури Волинської обласної державної адміністрації №П137/1 від 10.08.2016 «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» погоджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «ЖК Шевченка» земельної ділянки загальною площею 1,0449 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та магазинами за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 (а.с. 33).

07.10.2016 ТОВ «ЖК Шевченка», як замовнику будівництва, видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (реєстраційний номер 480-13-16(м)) на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13, копія яких опубліковано за посиланням (https://geo.lutskrada.gov.ua/register_mc/registration_number=480-13-16).

03.11.2016 Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради за №ВЛ05 зареєстровано подану ТОВ «ЖК Шевченка» декларацію про початок виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті будівництва (а.с. 42-46) .

Рішенням Луцької міської ради від 29.05.2019 №57/13 «Про поділ земельної ділянки комунальної власності на вул. Шевченка, 13», текст якого розміщено на офіційному вебсайті Луцької міської ради (https://www.lutskrada.gov.ua/documents/pro-podil-zemelnoi-dilianky-komunalnoi-vlasnosti-na-vul-shevchenka-13-zahalnoiu-ploshcheiu-1-0449-ha-zemelna-dilianka-1-0-6149-ha-zemelna-dilianka-2-0-4068-ha-zemelna-dilianka-3-0-0232-ha), погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки комунальної власності на вул. Шевченка, 13, кадастровим номером :21:029:0029, площею 1,0449 га, для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями. Поділено земельну ділянку комунальної власності на вул. Шевченка, 13, загальною площею 1,0449 га, а саме: земельну ділянку №1 площею 0,6149 га; земельну ділянку №2 площею 0,4068 га; земельну ділянку №3 площею 0,0232 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями. Зобов`язано ТОВ «ЖК Шевченка» оформити речові права на земельну ділянку за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13.

24.02.2021 Луцькою міською радою прийнято рішення №7/36 відповідно до якого вирішено: надати позивачу земельну ділянку на вул. Шевченка, 13 у м. Луцьку на умовах оренди строком на 5 років з дати укладення договору оренди землі, площею 0,6149 га, кадастровим номером :21:029:0061, для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, згідно з додатком; укласти з ТОВ «ЖК Шевченка» договір оренди землі на земельну ділянку кадастровим номером :21:029:0061, на вказаних в даному рішенні умовах, а також оформити інші документи, необхідні для вчинення цієї угоди. Текс рішення опубліковано на вебсайті Луцької міської ради за посиланням https://www.lutskrada.gov.ua/documents/2419607-pro-nadannya-tzov-zhk-shevchenka-na-umovakh-orendi-zemelnoi-dilyanki-dlya-budivnitstva-ta-obslugovuvannya-bagatokvartirnogo-budinku-z-vbudovano-pribudovanimi-nezhitlovimi-primishchennyami-na-vul-shevchenka-13-u-m-lutsku.

24.03.2021 на виконання рішення Луцької міської ради №7/36 від 24.02.2021 між ТОВ «ЖК Шевченка» (орендар) та Луцькою міською радою (орендодавець) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) з кадастровим номером :21:0029:0061, яка розташована в м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 (а.с. 24-29).

З відомостей Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua/document_detail/doc_id=432059773/optype=100), які є публічно доступними, за реєстраційним номером ВЛ45 зареєстровано повідомлення про відмову у видачі ТОВ «ЖК Шевченка» сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів на об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку, Волинської області».

01.02.2024 позивачем отримано нові містобудівні умови та обмеження на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13», які затверджені наказом директора департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради №10-МУ, інформація про що наявна на вебсайті Луцької міської ради за посиланням https://geo.lutskrada.gov.ua/register_mc_detail/650404471 та у відомостях Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за посиланням https://e-construction.gov.ua/document_detail/doc_id=068212607/optype=2.

30.09.2024 ТОВ «ЖК Шевченка» через електронний кабінет звернулося до Департаменту із заявою реєстраційний номер №AW01:6310-5311-7698-9899 на погодження проектної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку Волинської області» (а.с. 8-11).

Листом від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899 Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА відмовив позивачу в погодженні науково-проектної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку Волинської області». Як підстава відмови у погодженні даного проекту Департаментом зазначено неподання заявником висновку за результатами наукових археологічних досліджень і відповідного висновку виконавчого органу Луцької міської ради щодо поданого проекту (а.с. 6-7).

Вважаючи рішення Департаменту культури, молоді та спорту Волинської ОДА про відмову у погодженні проекту, оформленого листом від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899, протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III), яким встановлено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону №1805-III, культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 2 Закону №1805-III за видами об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні; історичні; об`єкти монументального мистецтва; об`єкти архітектури; об`єкти містобудування; об`єкти садово-паркового мистецтва; об`єкти науки і техніки.

Частиною 1 статті 32 Закону №1805-III визначено, що з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій та об`єктів всесвітньої спадщини визначаються зони охорони (охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару) і буферні зони. Межі та режими використання зон охорони визначаються науково-проектною документацією, що складається за результатами проведених досліджень.

У відзиві на позовну заяву Департамент вказує, що згідно з науково-проектною документацією «Історико-архітектурний опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та меж і режимів використання історичних ареалів», затвердженою наказом Міністерства культури та інформаційної політики України №242 від 01.04.2021 земельна ділянка, на якій ТОВ «ЖК Шевченка» заплановано проведення робіт згідно поданого проекту знаходиться на території зони охорони археологічного культурного шару ІІ категорії, що в свою чергу зумовлює певні обмеження та заборони у сфері охорони культурної спадщини.

Частиною першої статті 3 Закону №1805-III передбачено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Повноважень органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій визначені частиною 1 статті 6 Закону №1805-III.

Так, відповідно до пунктів 1, 6, 9, 14 вказаної норми до повноважень органів охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій належить: здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; погодження відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

Розпорядженням начальника Волинської ОДА №95 від 29.02.2024 затверджено у новій редакції Положення про Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (далі - Положення) (а.с. 141-149)

Відповідно до пункту 3 вказаного Положення Департамент у межах своєї компетенції забезпечує реалізацію державної політики у сфері культури та мистецтв, бібліотечної та клубної справи, охорони культурної спадщини, мистецької освіти, державної мовної політики, книговидання, національної музейної політики, релігії, міжнаціональних відносин, захисту прав національних меншин та прав громадян на свободу світогляду і віросповідання, молоді, фізичної культури та спорту на території Волинської області.

Підпунктом 32 пункту 5 Положення визначено, що до основних завдань Департаменту відповідно до покладених на нього повноважень у галузі культури відноситься, зокрема, і погодження програм та проєктів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земляних робіт, виконання яких може позначитися на стані пам`яток культурної спадщини місцевого значення, їх територій, зон охорони, та виконання інших повноважень у сфері охорони культурної спадщини.

Судом встановлено, що ТОВ «ЖК Шевченка» є замовник будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку Волинської області.

30.09.2024 через електронний кабінет ЄДЕССБ позивач звернувся до Департаменту із заявою реєстраційний номер №AW01:6310-5311-7698-9899 на погодження проектної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку Волинської області» (а.с. 8-11).

У відповідь на вказану заяву Департаментом культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації надіслано позивачу лист від 02.10.2024 за №AW01:6310-5311-7698-9899 про відмову в погодженні науково-проектної документації.

Зазначений лист суд розцінює як відмову у погодженні проектної документації, оскільки наведеними вище правовими нормами визначено лише два можливих варіанти дій уповноваженого органу з охорони культурної спадщини за результатами розгляду заяви замовника: або погодити такий проект, або відмовити у цьому.

Як випливає зі змісту листа від 02.10.2024 за №AW01:6310-5311-7698-9899, обґрунтовуючи причини відмови у погодженні проекту, Департамент послався на положення Історико-архітектурного опорного плану міста Луцька відповідно до якого всі будівельні і земляні роботи в межах зони охорони археологічного культурного шару та щойно виявлених пам`яток археології проводяться за дозволом центрального органу охорони культурної спадщини з повідомленням місцевого органу охорони культурної спадщини та під наглядом фахівця-археолога. При виділенні ділянок для будівництва, проектуванні земляних, будівельних або меліоративних робіт, виконанні проектів землеустрою необхідне погодження з місцевим органом охорони культурної спадщини, що передбачає обов`язкову археологічну експертизу відповідних ділянок за допомогою візуального обстеження або закладення розвідкових шурфів із наданням відповідного експертного висновку.

Таким чином, як нормативна підстава відмови позивачу у погодженні проекту відповідач 2 вказав відповідні положення Історико-архітектурного опорного плану міста Луцька.

Склад, зміст, механізм розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні (в тому числі, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту) визначено у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 №926 (далі Порядок №926).

Згідно з підпунктом 21 пункту 2 Порядку №926 історико-архітектурний опорний план - науково-проектна документація, яка розробляється на всю територію населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць України, і затверджується одним рішенням як окремий розділ у складі генерального плану такого населеного пункту (планувальних рішень генерального плану населеного пункту) як його невід`ємна складова згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», містить відомості про об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території, а також цінну історичну забудову.

Історико-архітектурний опорний план підлягає погодженню органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органом охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій відповідно до їх компетенції та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини (пункт 54 Порядку №926).

Історико-архітектурний план опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та меж і режимів використання історичних ареалів затверджено Наказом Міністерства та інформаційної політики України №242 від 01.04.2021 (а.с. 134-137).

Разом з тим, як встановлено судом будівництво багатоквартирного будинку за адресою вул. Шевченка, 13 у м. Луцьку Волинської області на замовлення ТОВ «ЖК Шевченка» розпочалося ще у 2016 році.

Вказана обставина підтверджується:

наявною в матеріалах справи копією декларації про початок виконання будівельних робіт «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Шевченка, 13 в м. Луцьку Волинської області» (а.с. 42-46);

відомостями з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, де у розділі терміни будівництва зазначено інформація про початок будівництва 25.10.2016, дата завершення будівництва 12.12.2021;

погодженням у жовтні 2016 року для ТОВ «ЖК Шевченка» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (реєстраційний номер 480-13-16 (м)) на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13».

Таким чином, на момент проведення будівництва на замовлення позивача багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 Історико-архітектурний план опорний план міста Луцька не був затвердженим.

В свою чергу, згідно 9 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 13.03.2018 №318, встановлено, що у разі незатвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обґрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом Мінкультури та Мінрегіону.

Відповідно до приписів статті 37 Закону №1805-III будівельні, меліоративні, шляхові та інші роботи, що можуть призвести до руйнування, знищення чи пошкодження об`єктів культурної спадщини, проводяться тільки після повного дослідження цих об`єктів за рахунок коштів замовників зазначених робіт. Роботи на щойно виявлених об`єктах культурної спадщини здійснюються за наявності письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. З метою захисту об`єктів археології, у тому числі тих, що можуть бути виявлені, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених Земельним кодексом України, погоджуються органами охорони культурної спадщини.

Як встановлено з матеріалів справи рішенням Луцької міської ради від 31.08.2016 №12/111 затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «ЖК Шевченка» земельної ділянки за адресою площею 1,0449 га, кадастровим номером :21:029:0029, для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, надано вказану земельну ділянку на умовах оренди строком на 10 років.

Листом Управління культури Волинської обласної державної адміністрації №П137/1 від 10.08.2016 «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» погоджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ «ЖК Шевченка» земельної ділянки загальною площею 1,0449 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та магазинами за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 (а.с. 33).

Викладене свідчить, що орган охорони культурної спадщини (Управління культури Волинської ОДА), будучи поінформованим стосовно наміру здійснення ТОВ «ЖК Шевченка» будівництва багатоквартирного житлового будинку на вказаній земельній ділянці, погодив здійснення таких будівельних робіт позивачем за умови врахування замовником будівництва певних обмежень, які виклав у листі №П137/1 від 10.08.2016, зокрема: якщо під час проведення земляних робіт буде виявлено знахідку археологічного або історичного характеру, виконавець робіт зобов`язаний зупинити їх подальше ведення і протягом однієї доби повідомити про це управління культури облдержадміністрації (орган охорони культурної спадщини) та виконком Луцької міської ради.

Також, як зазначалося судом вище, 07.10.2016 ТОВ «ЖК Шевченка погоджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (реєстраційний номер 480-13-16(м)) на Об`єкт будівництва (https://geo.lutskrada.gov.ua/register_mc/registration_number=480-13-16).

Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст (на момент їх отримання позивачем (07.10.2016)» був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109 (далі Порядок №109).

Відповідно до пункту 1.2. Порядку №109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Склад та зміст містобудівних умов та обмежень визначено Розділом ІІІ Порядку №109.

Так, відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.4. Розділу ІІІ Порядку №109 передбачено, що містобудівні умови та обмеження складаються з текстової та графічної частин. Текстова частина містобудівних умов та обмежень містить розділи: «Загальні дані»; «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки». Розділ «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» містить: а) граничнодопустиму висоту будівель; б) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; в) максимально допустиму щільність населення (для житлової забудови); г) відстані від об`єкта, який проектується, до меж червоних ліній та ліній регулювання забудови; ґ) планувальні обмеження (зони охорони пам`яток культурної спадщини, зони охоронюваного ландшафту, межі історичних ареалів, прибережні захисні смуги, санітарно-захисні та інші охоронювані зони); д) мінімально допустимі відстані від об`єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд; е) охоронювані зони інженерних комунікацій; є) вимоги до необхідності проведення інженерних вишукувань згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.1-1-2008 «Інженерні вишукування для будівництва»; ж) вимоги щодо благоустрою з урахуванням положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; з) забезпечення умов транспортно-пішохідного зв`язку; и) вимоги щодо наявності місць для постійного зберігання автотранспорту; і) вимоги щодо охорони культурної спадщини з урахуванням положень Закону України «Про охорону культурної спадщини»; ї) вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

Як встановлено судом, розміщена на офіційному вебсайті Луцької міської ради текстова частина Містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки №480-13-16(м), (чинних на момент початку виконання робіт з будівництва багатоквартирного будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, буд. 13) не містила даних про наявність вимог щодо охорони культурної спадщини.

Суд погоджується, що за загальним правилом розробка та погодження проекту будівництва передує виконанню будівельних та земляних робіт.

У випадку, що є предмет розгляду даної справи, з відомостей Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва судом встановлено, що у травні 2022 року виконавчим комітетом Луцької міської ради відмовлено ТОВ «ЖК Шевченка» у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (реєстраційний номером документа у реєстрі - ВЛ45 від 04.05.2022). Дані ЄДЕСББ містять і відомості про наявність у ТОВ «ЖК Шевченка» проектної документації PD01:3677-3471-5993-4915 від 04.05.2016, яка пройшла відповідну експертизу у Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Волинській області, та отримала позитивний висновок.

Як зазначає позивач, після отримання відмови у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію багатоквартирного будинку, за замовлення останнього розроблено коригування проекту будівництва вже існуючого багатоквартирного будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 та звернувся до Департаменту із заявою на погодження проектної документації.

Рішенням відповідача 2, оформленого листом від 02.10.2024, ТОВ «ЖК Шевченка» відмолено у погодженні проектної документації. В обгрунтування такої відмови Департамент послався на положення Історико-архітектурного плану опорний план міста Луцька.

Як встановлено судом вище Історико-архітектурний план опорний план міста Луцька з визначенням зон охорони пам`яток культурної спадщини та меж і режимів використання історичних ареалів затверджено Наказом Міністерства та інформаційної політики України №242 від 01.04.2021 (а.с. 134-137).

Інформаційна та технологічні картки адміністративної послуги з погодження відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони (а.с. 150-153), які визначають перелік документів, необхідних для подання з метою отримання погодження проекту будівництва, на положення яких теж посилається відповідач 2 затверджена розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації №360 від 02.09.2024. Відтак, вказані документи також не були чинними на момент виконання позивачем робіт з будівництва багатоквартирного будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, 13.

Згідно з висновками Конституційного Суду України щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 №1-рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на вказане суд приходить висновку, що вимога Департаменту про надання разом з поданим проектом висновку за результатами науково-археологічних досліджень земельної ділянки (як документа, необхідність надання якого встановлено із затвердженням у квітні 2021 року Історико-архітектурний опорний план міста Луцька, тобто хронологічно пізніше, чим на замовлення позивача виконувалися роботи з будівництва багатоквартирного будинку) не відповідає наведених вище обставинам даної справи та положенням коментованого законодавства України, що регулює спірні правовідносини.

Також суд відхиляє твердження Департаменту про необхідність надання позивачем висновку органу Луцької міської ради щодо поданого проекту, оскільки відповідно до пункту 7 частини 2 статті 6 Закону №1805-III надання таких висновків передує проведенню будівельних чи земляних робіт. Натомість, у даному випадку, позивач погоджує проект (у новій редакції) на уже існуючий багатоквартирний будинок, а тому жодні будівельні чи земляні роботи на вказаному об`єктів виконуватися не будуть.

Окрім того, як зазначив позивач у позовній заяві будівництво багатоквартирного будинку за адресою м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 здійснено на фундаменті існуючого на вказаній ділянці об`єкта незавершеного будівництва - «виробничий корпус С-3», придбаного ТОВ «ЖК Шевченка» у ТОВ «Молл», що виключало проведення земельних робіт при зведенні будинку.

Так, матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від укладеного 06.04.2016 між ТОВ «Молл» (продавець) та ТОВ «ЖК Шевченка» (покупець), згідно умов якого продавець передає (продає) у власність покупця, а покупець приймає (купує) незавершений будівництвом виробничий корпус С-3/готовність незавершеного будівництва 41%, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шевченка, будинок 13 (а.с. 14-17).

Державна реєстрація права власності ТОВ «ЖК Шевченка» на незавершений будівництвом виробничий корпус С-3/готовність незавершеного будівництва 41% за адресою: м. Луцьк, вул. Шевченка, буд. 13 проведена 06.04.2016, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 18-19).

Відповідачем 2, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів, які спростовували б твердження позивача про зведення багатоквартирного будинку за адресою м. Луцьк, вул. Шевченка, 13 на фундаменті існуючого на вказаній земельній ділянці об`єкта незавершеного будівництва.

Суд враховує, що Департамент був обізнаний про виконання будівництва багатоквартирного будинку на фундаменті незавершеного об`єкта нерухомого майна, оскільки до заяви на погодження проектної документації позивач долучив письмові пояснення з відповідними додатками (а.с. 12-13).

Разом з тим, вказані обставини не було враховано Департаментом культури, молоді та спорту Волинської ОДА при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. При цьому суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно із положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.82, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.86, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Серков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання держави у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» мас широке значення (рішення у справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд враховує, що земельна ділянка з кадастровим номером :21:0029:0061 загальною площею 0,6149 га має цільове призначення 03.15. для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.

Згідно інформації про наявні в межах об`єкта землеустрою обмеження у використанні земель (а.с. 34) значиться, що відповідно до Генерального плану міста Луцька (із змінами), затвердженого рішенням Луцької міської ради від 23.02.2022 №26/49, вказана земельна ділянка знаходиться на території багатоквартирної житлової забудови.

Наявні матеріали справи та встановлені судом обставини свідчать, що ТОВ «ЖК Шевченка», як замовник будівництва, вживає усіх заходів для приведення документації щодо будівництва будинку до вимог чинного законодавства та місцевої містобудівної документації.

Відтак, втручання у майнові права позивача за встановлених обставин справи, на думку суду, не може вважатися пропорційним та становить «індивідуальний та надмірний тягар» для позивача.

Також суд враховує те, що більшість квартир у зазначеному багатоквартирному будинку уже викуплені.

Отже, на переконання суду, Департамент не мав підґрунтя відмовляти у погодженні позивачу науково-проектної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьк Волинської області».

На підставі вищевикладеного, адміністративний позов ТОВ «ЖК Шевченка» в частині визнання протиправним та скасування рішення про відмову в погодженні проекту будівництва від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

При цьому, захист прав позивача також потребує і зобов`язання Департаменту погодити науково-проектну документацію реєстраційний номер PD01:4592-7433-2877-8078 №Д-03/2016-1 від 2024-02-05, що у даному випадку не буде втручанням у дискреційні повноваження даного органу.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може. У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У даній справі Департаментом безпідставно відмовлено ТОВ «ЖК Шевченка» у погодженні проекту, оскільки наявність тих обставин, що були покладені в основу спірного рішення про відмову, не були доведені відповідачем 2 та спростовані судом при розгляді даної справи.

Враховуючи, що будь-які інші перешкоди для погодження позивачу проекту відсутні, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, що, водночас, з урахуванням наведеного вище, не є втручанням в дискреційні повноваження Департаменту, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пункті 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що будь-які інші перешкоди для погодження позивачу проєкту відсутні, суд вважає, що ефективний захист порушеного права ТОВ «ЖК Шевченка» потребує зобов`язання Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, як підрозділу Волинської обласної державної адміністрації, до якого позивачем подано відповідні документи, погодити науково-проектну документацію «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьк Волинської області» реєстраційний номер PD01:4592-7433-2877-8078 №Д-03/2016-1 від 2024-02-05.

При цьому суд погоджується з доводами представника Волинської ОДА про те, що у спірних правовідносинах Волинська ОДА жодних рішень щодо заяви ТОВ «ЖК Шевченка» не приймала. Позивачем фактично оскаржуються дії та рішення не Волинської обласної державної адміністрації, а Департаменту культури молоді та спорту, як структурного підрозділу Волинської ОДА, який є юридичною особою публічного права (пункт 17 Положення про Департамент).

Відтак, в задоволенні позову до Волинської обласної державної адміністрації слід відмовити.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, п. 29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15.11.2007, заява №22750/02 зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Як встановлено з матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №1128 від 30.10.2024 (а.с. 5).

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» до Волинської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про відмову в погодженні Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» проекту будівництва від 02.10.2024 №AW01:6310-5311-7698-9899.

Зобов`язати Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації погоди подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» науково-проектну документацію «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Шевченка, 13 в м. Луцьк Волинської області» реєстраційний номер PD01:4592-7433-2877-8078 №Д-03/2016-1 від 2024-02-05.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» до Волинської обласної державної адміністрації відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень, 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 03 лютого 2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК Шевченка» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Шевченка, 13; ).

Відповідач 1: Волинська обласна державна адміністрація (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9; ).

Відповідач 2: Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9, )

Суддя Н. В. Стецик