Справа № 340/9427/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 340/9427/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року (суддя Притула К.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 04.08.2023 № 61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком за п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування на обліку в Голованівському районному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997 з 29.12.1997 по 26.03.1998 згідно записів № 12-17 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданої 20.07.1985 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком за п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 28.07.2023 з дати звернення за призначенням пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправомірно відмовлено у призначені пенсії за віком згідно п.4 ч.1 ст. 115 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зараховано до страхового стажу періоди виплати допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997 згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданої 20.07.1985, оскільки в записах про поновлення виплати відсутня стаття виплати, а записи щодо припинення виплати не завірені печаткою та підписом уповноваженої особи. Вважає дані рішення протиправними та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 04.08.2023 № 61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком за п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування на обліку в Голованівському районному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997 з 29.12.1997 по 26.03.1998 згідно записів № 12-17 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданої 20.07.1985 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення достроково пенсії за віком за п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 28.07.2023 з дати звернення за призначенням пенсії.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вік позивача на момент звернення 55 років 10 місяців. Страховий стаж становить 34 роки 09 місяців 04 днів. За доданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідачем до страхового стажу позивача зараховані всі періоди трудової діяльності, крім періоду виплати допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997, з 29.12.1997 по 26.03.1998, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 20.07.1985, оскільки в записах про поновлення виплати відсутня стаття виплати, а записи щодо припинення виплати не завірені печаткою та підписом відповідальної особи. Крім того, в матеріалах пенсійної справи до посвідчення учасника бойових дій долучено копію архівної довідки про участь в бойових діях в Афганістані №21/59/ОИЗО/ГУ/2582 від 14.11.2022, видана феб росії. При паданні довідок виданих рф після 24.02.2022 та період роботи з 01. 01.1992 в російській федерації необхідно залучити апостиль. Починаючи з 23 грудня 2022 року, правові відносини з російською федерацією та республікою білорусь зупинені офіційно, а тому жодні занити на отримання правової допомог и виконуватись не будуть. Зупинення дії Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року передбачено лише у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Офіційні документи, видані з 27 грудня 2022 року компетентними органами російської федерації та республіки білорусь приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю, оскільки росія і білорусь є учасниками Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, яка є чинною у відносинах України з цими державами. Пенсії громадянам, які проживали (працювали) на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058-IV. Для призначення пенсії до страхового стажу зараховуються періоди робот и (служби) на території росії по 31.12.1991.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області у відзиві на апеляційну скаргу підтримало вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

28.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачем надано усі необхідні документи, що підтверджують його право на призначення дострокової.

Листом від 10.08.2023 №1100-0304-8/40495 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило про відмову в призначенні пенсії та додатково надало рішення про відмову у призначенні пенсії сформоване Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.08.2023 №61 (а.с.10,11).

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.08.2023 №61 вбачається, що підставою для відмови пенсії є наступні обставини: за доданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу заявника зараховані всі періоди трудової діяльності, крім періоду виплати допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997, з 29.12.1997 по 26.03.1998, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 20.07.1985, оскільки в записах про поновлення виплати відсутня стаття виплати, а записи щодо припинення виплати не завірені печаткою та підписом відповідальної особи. Для зарахування зазначених періодів до загального страхового стажу необхідно долучити уточнюючу довідку. (а.с.11).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються ЗакономУкраїни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV) .

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058, право на призначення дострокової пенсії мають, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та Інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення Із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 101 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10 1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Як вбачається з оскаржуваної відмови в призначенні пенсії, на дату звернення до пенсійного органу, відповідач не врахував до страхового стажу періоди виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996 , з 29.12.1996 по 28.03.1997 з 29.12.1997 по 26.03.1998, оскільки в записах про поновлення виплати відсутня стаття виплати, а записи щодо припинення виплати не завірені печаткою та підписом відповідальної особи. Для зарахування зазначених періодів до загального страхового стажу необхідно долучити уточнюючу довідку.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В силу статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-VІ встановлено, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Зарахування до стажу роботи періоду одержання допомоги по безробіттю передбачено і приписами п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Як вбачається із записів трудової книжки № 12-17 серії НОМЕР_1 виданої 20.07.1985 року ОСОБА_1 з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997 з 29.12.1997 по 26.03.1998 отримував матеріальну допомогу по безробіттю (а.с.17).

Пунктом «ж» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 № 803-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачці допомоги по безробіттю) було встановлено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні, зокрема включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Отже, на момент отримання позивачем допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового стажу, а тому неврахування до страхового стажу позивача періодів з 29.12.1995 по 28.06.1996 , з 29.12.1996 по 28.03.1997 з 29.12.1997 по 26.03.1998 є протиправним.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 20 Порядку № 637 передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, всі записи які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені службовими особами підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

При цьому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом із тим, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у іншій постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Разом з тим, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, а тому її неналежне ведення відповідними особами не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За таких обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача).

Крім того, за правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також відповідачем не надано доказів того, що позивач не перебував на обліку в міському центрі зайнятості у спірні періоди.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, колегія суддів інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо посилання скаржника на те, що до матеріалів пенсійної справи до посвідчення учасника бойових дій долучено копію архівної довідки про участь в бойових діях в Афганістані, однак дану довідку для підтвердження участі у бойових діях неможливо взяти до уваги при призначені пенсії, то колегія суддів зазначає, що вимог щодо зарахування до стажу при призначенні пенсії участі в бойових діях в Афганістані не містить, а тому не є спірним під час розгляду даної справи, оскільки згідно адміністративного позову позивачем ставилось питання щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування на обліку в Голованівському районному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 29.12.1995 по 28.06.1996, з 29.12.1996 по 28.03.1997 з 29.12.1997 по 26.03.1998 згідно записів № 12-17 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданої 20.07.1985 року.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко