Справа № 280/9094/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Справа № 280/9094/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (вул. Апухтіна Дмитра, 29, м. Запоріжжя, 69005), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач 1, в/ч НОМЕР_1 НГУ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2, Територіальне управління НГУ), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (далі відповідач 3, ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якій позивачка просить суд:

визнати протиправними та скасувати:

наказ командира відповідача 1 (по стройовій частині) від 07.04.2023 №107 у частині того, що смерть командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9)-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 наступила під час виконання обов`язків військової служби;

накази командир відповідача 1 (по стройовій частині) від 07.04.2023 №553 та від 19.05.2023 №802;

висновок службового розслідування по факту загибелі командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9)-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 , затверджений командиром відповідача 1 21.07.2023;

наказ начальника відповідача 2 від 12.06.2023 №245 про призначення спеціального розслідування;

акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 07 квітня 2023 року о 01 годині 05 хвилин (форма Н-5*) від 13.05.2024;

акт №16312024 про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником відповідача 2 13.05.2024 (форма НТ*);

постанову №214 відповідача 3 від 16.07.2024;

зобов`язати відповідача 1 провести розслідування нещасного випадку за фактом смерті командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9)-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 у відповідності до «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом МОУ №332 від 27.10.2021.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач 1 повинен був провести спеціальне розслідування, у порядку, визначеному Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ №332 від 27.10.2021. За результатами проведення такого розслідування мають бути складені Акти, відповідно до форми, затвердженої у Додатках до інструкції 332. Проте таке розслідування відповідачем 1 не проведене. Постанова №214 від 16.07.2024 прийнята не уповноваженою на те органом (не штатною ВЛК, у розумінні указаного Положення про ВЛЕ). Тому вона є протиправною, оскільки суб`єкт владних повноважень діяв без відповідних повноважень. Крім того, з тексту спірної постанови від 16.07.2024 вбачається, що вона прийнята без урахування Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та/або Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332. Висновки відповідачів про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_3 не могли бути встановлені на підставі Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 13.05.2024, Акту про нещасний випадок невиробничого характеру від 13.05.2024 та Висновку службового розслідування по факту загибелі від 21.07.2023, а тому є протиправними. Також звертає увагу суду на те, що правових підстав для призначення відповідачем 1 службового розслідування (відповідно до наказу МВС №347 від 21.04.202) по факту загибелі командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9) - 1-го батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 не було. Оскільки за результатами неправомірно призначеного "службового" розслідування було складено та затверджено спірний Висновок, і обставини, події, які наведені у ньому не відповідають дійсності та можуть бути використані на шкоду позивачці (при вирішенні питання отримання виплат, передбачених Постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року та Наказом МВС №484 від 09.08.2022 р) - Висновок службового розслідування по факту загибелі її чоловіка, затверджений 21.07.2023 командиром в/ч НОМЕР_1 НГУ полковником ОСОБА_4 також слід визнати протиправними та скасувати. Вважає, що відповідачі за результатами Службового розслідування по факту загибелі ОСОБА_3 та Спеціального розслідування нещасного випадку дійшли необґрунтованого висновку про встановлення причинного зв`язку із діянням старшого сержанта ОСОБА_3 щодо вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби на бойовому посту та наслідками у вигляді загибелі та поранення особового складу. Підсумовуючи викладене, позивачка вважає, що проведені відповідачами службове та спеціальне розслідування є незаконними, такими, що позбавляють її можливості отримати інші документи, які необхідні для реалізації мною права на одноразову грошову допомогу. В зв`язку з чим, на думку позивачки, слід зобов`язати відповідача 1 провести розслідування нещасного випадку у відповідності до «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України». Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 07.10.2024 позов був залишений без руху, позивачці наданий строк для усунення недоліків позову.

14.10.2024 від представника позивачки до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 18.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.10.2024 від представника позивачки надійшла заява про надання доступу до матеріалів в електронному вигляді.

05.11.2024 від представника позивачки надійшла заява аналогічна за змістом вищезазначеної.

07.11.2024 від ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що до відповідача 3 зі сторони в/ч НОМЕР_1 НГУ 01.07.2024 року було надіслано направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи стосовно ОСОБА_3 , 1988 р.н. після проведення розслідування усіх обставин смерті. За результатами проведення військово-лікарської експертизи ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» було сформовано постанову М(ВЛ)К №214 від 16.07.2024. З огляду на наведені обставини вважає, що М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» не порушило жодного законного права позивачки й надало їй усі необхідні документи відповідно встановленим Законом вимогам. Зі сторони відповідача 1 та відповідача 2, на думку відповідача 3, також не вбачається порушень. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Станом на час розгляду справи відзиви та/або інші документи (заяви, клопотання) від відповідача 1 та відповідача 2 до суду не надходили, при цьому ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 1 засобами системи «Електронний суд» 18.10.2024, а відповідачем 2 засобами поштового зв`язку 31.10.2024.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), про що 16.12.2022 р. Біляївcьким відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області було зроблено актовий запис №333 та видане Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 .

Старший сержант ОСОБА_3 , командир гранатометного відділення командир гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення, брав участь заходах, необхідних для оборони України, перебуваючи у складі в/ч НОМЕР_1 НГУ, що підтверджується довідкою від 26.09.2023 №7144 та не заперечується сторонами.

На підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_4 БрОП №304 ДСК від 30.03.2024 командир гранатометного відділення командир гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ старший сержант ОСОБА_3 був відправлений до околиць населеного пункту АДРЕСА_4 для здійснення відсічі збройної агресії російської федерації проти України

07.04.2023 близько 01 години 05 хвилин відбувся обстріл позицій в/ч НОМЕР_1 НГУ в районі АДРЕСА_4 під час якого отримав поранення несумісні з життям військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації старший сержант ОСОБА_3 . Після обстрілу відповідними евакуаційними командами в/ч НОМЕР_1 НГУ тіло загиблого було евакуйовано з позиції та направлено до Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи.

Згідно свідоцтва судово-медичної експертизи (СМЕ) про смерть №1831 від 10.04.2023 ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 унаслідок множинних осколкових поранень нижніх кінцівок з ушкодженням крупних кровоносних судин та масивної крововтрати.

За даним фактом наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 07.04.2023 №553 було призначено службове розслідування з метою уточнення причин та обставин загибелі старшого сержанта ОСОБА_3 .

Висновком службового розслідування по факту загибелі командира гранатометного відділення командира гранатометного взводу (СПГ-9) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення старшого сержанта ОСОБА_3 від 21.07.2023 встановлено наявність причинного зв`язку із діями старшого сержанта ОСОБА_3 щодо вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби на бойовому посту та наслідками у вигляді загибелі та поранення особового складу.

Службовим розслідуванням встановлено, що старший сержант ОСОБА_3 порушив вимоги статей 11, 16, 125, 126, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України.

У Висновку також зазначено, що порушення заборони вживання алкогольних напоїв під час виконання службових обов`язків допущено старшим сержантом ОСОБА_3 умисно, у формі прямого умислу.

В ході службового розслідування були встановлені обставини, які підпадають під перелік, визначений ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме підпунктом «б» вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Крім того, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.06.2023 за №245, зі змінами від 06.05.2024 №242, призначено спеціальне розслідування за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 .

За результатами розслідування складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 07 квітня 2023 року о 01 годині 05 хвилин від 13.05.2024 (Форма Н-5*).

В Акті зазначено, що службовим розслідуванням встановлено наявність причинного зв`язку із діяннями старшого сержанта ОСОБА_3 щодо вживання алкогольних напоїв та перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби на бойовому посту та наслідками у вигляді загибелі та поранення особового складу.

Відповідно до листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Національної поліції України від 19.04.2023 №4264/6-2023 встановлено, що згідно висновку судово-медичного експерта №1831 від 07.04.2023, призначена в рамках кримінального провадження №0000212 від 07 квітня 2023 року, в крові трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий сприт в концентрації - 1.0 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння перед настанням смерті. За життя дана концентрація відповідає алкогольному сп`янінню легкого ступеню.

За висновком Комісії нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

За результатами розслідування складався акт за формою НТ*.

Акт №16312024 від 13.05.2024 про нещасний випадок невиробничого характеру (Форма НТ*) містить аналогічні висновки щодо обставин загибелі старшого сержанта ОСОБА_3 .

Після проведення службового розслідування в/ч НОМЕР_1 НГУ 01.07.2024 за вих.№3/29/14-9162 було надіслано до ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи стосовно ОСОБА_3 .

ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» було сформовано постанову М(ВЛ)К №214 від 16.07.2024 року із зазначенням:

1) Діагноз та постанова медичної (військово-лікарської) комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва): Множинні осколкові поранення нижніх кінцівок з ушкодженням крупних кровоносних судин. Масивна крововтрата (07.04.2023).

2) Поранення одержане в результаті нещасного випадку (в стані алкогольного сп`яніння під час ворожого обстрілу отримав смертельне поранення), яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та причина смерті, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби.

Підставами для такої постанови М(ВЛ)К стали надані документи в/ч НОМЕР_1 НГУ, в т.ч. свідоцтво про смерть від 10.04.2023, а також акти за формами НТ* та Н-5*.

В той же час, як зазначив відповідач 3, М(ВЛ)К бралося до уваги п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений Наказом МВС України від 27.12.2002 р. №1346 відповідно до якого «комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався ... унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння».

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Розділом II Конституції України передбачені основоположні права, свободи та Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

За приписами ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком, зокрема, громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 7 ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено «Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за №1503/31371 (далі Порядок №608).

Пунктом 1 розділу І Порядку №608 встановлено, що цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно абз.4 п.2 р. І вказаного Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п.1 р. ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до п.1 та п.2 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Міністр оборони України, Головнокомандувач Збройних Сил України, начальник Генерального штабу Збройних Сил України, командувачі видів (сил), окремих родів військ Збройних Сил України, інших органів військового управління можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення (призначення) підпорядкованим посадовим (службовим) особам.

Розділом V Порядку №608 встановлено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Судом встановлено, що спірні накази та акти відповідача 1 та відповідача 2 повністю відповідають вимогам Порядку №608, винесені законно та обґрунтовано в зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування.

Щодо визнання протиправною та скасування постанови відповідача 3 №214 від 16.07.2024, то суд зазначає таке.

Відповідно до Положення про ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області», затвердженого наказом МВС України від 07.11.2015 № 1434 (у редакції наказу МВС України від 06.12.2023 №997) (далі - Положення про установу), ДУ «ТМО МВС України но Запорізькій області» є самостійним державним багатопрофільним закладом охорони здоров`я, який об`єднує в собі лікувально-профілактичні та інші заклади, що здійснюють на основі ліцензії медичне забезпечення осіб, які відповідно до законодавства мають право на медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС.

Медична (військово-лікарська) комісія входить до складу ТМО, має печатки, штампи та бланки з власним найменуванням, необхідні для здійснення своєї діяльності відповідно до законодавства України.

Медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» у своїй роботі керується чинним законодавством України, Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 р. за № 559/30427, Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за №1109/15800, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я.

Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04,2017 №285, визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України.

Основними завданнями М(ВЛ)К) є:

1) визначення за станом здоров`я ти фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності, крім цього, за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів на службу в поліції, кандидатів на навчання в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО), здобувачів вищої освіти в ЗВО, придатності (непридатності) поліцейських до подальшої служби в поліції, проходження служби у відрядженні за кордоном;

2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах Національної гвардії України (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців Національної гвардії України (далі -НГУ) до подальшого проходження військової служби;

3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) поліцейських, військовослужбовців НГУ колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців НГУ, а також колишніх осіб рядовою і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядовою і начальницького складу);

4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв), що спричинили смерть (загибель) поліцейських, військовослужбовців НГУ, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців НГУ, колишніх осіб рядового і начальницького складу.

Абзацом 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

З урахуванням зазначених норм суд вважає, що спірна постанова відповідача 3 винесена законно та обґрунтовано.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В даній справі позивач не довів належними та достатніми доказами протиправність рішення відповідача 1 та наявність підстав для проведення повторного медичного огляду.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» (вул. Апухтіна Дмитра, 29, м. Запоріжжя, 69005), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «03» лютого 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль