Справа № 420/25174/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та до Київського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду звернувся законний представник ОСОБА_2 , діюча в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач 1, ГУ ДМСУ в Одеській області) та Київського відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач 2, Київський відділ у м.Київ ГУ ДМСУ в Одеській області ) в якій просить:

визнати протиправними дії Київського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, №П-322/6/5101- 24/5100.4.1/5059-24 від 08.05.2024 р, №89/5102.1-24/5112/403-24 від 07.05.2024 р щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обміні паспорта ID НОМЕР_1 , орган видачі 5112, у зв?язку із його непридатністю для користування на новий паспорт громадянина України зразка 1994 року;

зобов?язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області обміняти паспорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку із його непридатністю для використання та оформити і видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , новий паспорт громадянина України зразка 1994 року.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що до досягнення 16-річного віку отримав паспорт громадянина України у формі ID-картки, без поінформованості про те, що на момент оформлення заяви можна було не надавати згоду на збір та обробку своїх персональних даних та отримати паспорт громадянина України зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1996 року № 2503-XII, у зв`язку з чим 24.04.2024 року звернувся з заявою до Київського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеської області щодо визнання недійсним, анулювання та знищення непридатного для використання паспорта громадянина України у формі ID картки та про здійснення обміну непридатного для користування ID - паспорту на новий паспорт громадянина України виключно у формі книжечки зразка 1994 року, без жодного електронного носія інформації, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, так як згоди на збір та обробку персональних даних не надає та не має наміру оформляти паспорт громадянина України у формі ID-картки із застосуванням засобів Реєстру, тоді ж звернувся про відмову від біометричного закордонного паспорта, УНЗР та видалення персональних даних з ЄДДР. Так відповіддю ГУ ДМС України в Одеській області №П-322/6/5101-24/5100.4.1/5059-24 від 08.05.2024 та відповіддю Київського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеської області №89/5102.1-24/5112/403-24 від 07.05.2024 р відмовлено. Позивач вважає відмову протиправною, оскільки приписи Закону Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус не забороняють оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки з моменту не придатності паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-І. При цьому, вказує, що виготовлення паспорта громадянина України у формі ID-картки, для якого є обов`язковою згода громадянина на обробку його персональних даних, є втручанням в його особисте і сімейне життя, що суперечить положенням Конституції України. Отже, на переконання позивача, відмова у задоволенні таких вимог не ґрунтується на законі та вбачаються всі підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії в судовому порядку, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17, висновки якої підлягають застосуванню при вирішенні даної справи. Вважаючи порушеним право на оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року внаслідок протиправних дій відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

23.08.2024 р. відповідачем-1 надано відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, вказуючи на наступне. По-перше, вважає, що належним відповідачем у даній справі є саме ГУ ДМС України в Одеській області, оскільки відповідно до Положення про Київський відділ, затвердженого наказом Головного управління, Київський відділ є територіальним підрозділом Головного управління та не є юридичною особою публічного права. Відповідач вказує, що на час виникнення спірних правовідносин 20.11.2012 року був прийнятий Закон України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус № 5492-VІ, яким визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи. Відповідачем-1 зазначено, що згідно з п.2 Розділу ІV наказу МВС України від 06.06.2019 № 456 Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України для обміну паспорта заявник подає певний пакет документів, при цьому ОСОБА_3 до заяви про отримання паспорта книжечки не надано повного переліку документів передбаченого п.2 Розділу ІV наказу МВС України від 06.06.2019 № 456.

Відповідач 1 звертає увагу, що ОСОБА_3 було документовано паспортом громадянина України типу ID-1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 дата видачі 14.11.2022 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_3 дата видачі 14.11.2022. При цьому, звернення за оформленням та видачею паспорта громадянина України у вигляді книжечки відбулось 24.04.2024 вже після оформлення паспорта громадянина України типу ID-1 з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України для виїзду за кордон та внесення інформації до ЄДДР і присвоєння УНЗР. Зазначає, що жодних заперечень, пропозицій та зауважень під час зазначених процедур від ОСОБА_3 не надходило, особа не зазначила про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспортів із безконтактним носієм інформації, а всі дії щодо нього здійснювалися на добровільній основі, що виключає підстави для задоволення позову, що відповідаж з поміж іншого позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21. Окрім того, відповідачем зазначено, що дана справа не підпадає під ознаки типової справи. З огляду на вищезазначене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі/

Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Цією ж ухвалою зобов`язано ГУ ДМСУ в Одеській області та Київський відділу у м.Одесі ГУ ДМСУ в Одеській області разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії заяви про обмін паспорта ID-1 № 008940361 у зв?язку із його непридатністю для використання на новий паспорт громадянина України зразка 1994 року з додатками до неї; рішення/лист про розгляд вказаної заяви; пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав прийняття оскаржуваної відмови;

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

24.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського відділу в м.Одеса ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про знищення персональних даних, які на момент отримання даної заяви, знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі (УН3Р) за яким закріплені персональні дані - на виконання вимог і положень Закону України «Про захист персональних даних», у встановленому законодавством порядку та обмін оформлену на імя ОСОБА_3 непридатну для використання ID-карту - на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ (а.с.16-17)

Копія даної заяви також була адресована до ГУ ДМС України в Одеській області. (а.с.18-20).

07.05.2024 року Київський відділ в м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області листом за вих. №89/5112.1-24/5112/403-24 повідомило ОСОБА_3 , що 14.11.2022 року йому було оформлено та видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 орган видачі 5112., та 27.03.2023 року було оформлено та видано паспорт громадянина України у вигляді ID- картки НОМЕР_4 орган видачі 5112.При оформленні зазначених паспортів, ним було надано згоду на обробку персональних даних. Тобто на момент звернення до Київського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області для оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID- картки персональні дані вже були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 337. При цьому, вказує, що позивачем не наведено підстав вважати, що персональні дані обробляються з порушенням законодавства України. Отже, використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон та паспорта громадянина України у вигляді ID-картки при виготовленні яких було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки замість непридатного для використання жодним чином не порушує права та в будь-якому разі не є втручанням у приватне життя.(а.с.23-24)

08.05.2024 року ГУ ДМС України в Одеській області листом за вих.П-322/6/5101-24/5100.4.1/5059-24 повідомило ОСОБА_1 , що на момент звернення позивач був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , дата видачі - 14.11.2022, орган видачі - 5112, тому персональні дані позивача внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) та присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНР): 337. При цьому, позивач не наведено підстав вважати, що персональні дані обробляються з порушенням законодавства України.Таким чином, використання раніше паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує Ваші права та в будь-якому разі не є втручанням у Ваше приватне життя.(а.с. 25-26)

Вважаючи відмову Київського відділу в м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ протиправними діями, позивач звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Згідно з статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Положення Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), зокрема,

- єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. ( абзац перший частини першої статі 4 цього Закону)

- єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. ( абзац третій частини першої статі 4 цього Закону)

- документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, у т.ч. паспорт громадянина України. ( п.п. " а " пункту 1 частини 1 ст. 13 цього Закону);

- паспорт громадянина України містять безконтактний електронний носій ( ч. 3 ст. 13 цього Закону);

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України ( частина перша статті 21 цього Закону);

- кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ( частина друга статті 21 цього Закону);

- паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. ( частина четверта статті 21 цього Закону)

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України ( надалі - Положення №2503-ХІІ), якою передбачено, зокрема,

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. ( пункт перший цього Положення);

- паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. ( пункт другий цього Положення);

- бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. ( пункт третій цього Положення);

- видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина. ( пункт 12 цього Положення);

- для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України. ( пункт 13 цього Положення).

- обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування. ( пункт 16 цього Положення).

- для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм. ( пункт 17 цього Положення).

Відповідно до частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 р. № 302 ( далі - Порядок № 302), яким установлено

- паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. ( пункти 1-2 Порядку № 302);

- обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням). ( пункт 6 Порядку № 302)

- оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто. ( підпункт 1 пункту 7 Порядку № 302)

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України ( далі- Тимчасовий порядок № 456), яким передбачено

- цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови №302, Постанови №398, Положення №2503-XII, визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. ( пункт 1 розділу I Загальні положення Тимчасового порядку № 456)

- паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України, дію якого відновлено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №415 Про зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. № 185 ( пункт 2 Тимчасового порядку №456);

- оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта. Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.( пункти 4-5 Тимчасового порядку №456).

- обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа. ( пункт 1 розділу IV Обмін паспорта Тимчасового порядку № 456);

- для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб). ( пункт 2 розділу IV Обмін паспорта Тимчасового порядку № 456).

VI. Оцінка суду

З матеріалів справи вбачається, що спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови щодо оформлення та видачу паспорта зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.

Так з матеріалів справи вбачається, а сторонами не заперечують, що 14.11.2023 ОСОБА_3 було документовано паспортом громадянина України типу ID-1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 дата видачі 14.11.2022, орган видачі 5112. Під час оформлення паспорта громадянина України типу ID-1 з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 дані стосовно позивача були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 337. Крім того, 14.11.2022 ОСОБА_4 також було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_3 дата видачі 14.11.2022, орган видачі 5112.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно звертався із заявою-анкетою №8323383 від 28.10.2022 року щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки та 28.10.2022 року із анкетою №23016873 щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон .

Таким чином, станом на сьогодні позивач вже документований паспортом громадянина України у формі ID-картки за допомогою засобів ЄДДР внаслідок самостійного волевиявлення, надання позивачем згоди на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесення їх до безконтактного носія, в результаті чого автоматично сформований унікальний номер запису в Реєстрі.

При цьому, при зверненні до органу міграційної служби із заявою, позивач не зазначив про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації, при цьому доказів протилежного позивач не надає.

Аналізуючи викладене, суд враховує, що позивачем надавалась згода на обробку персональних даних під час оформлення паспорта громадянина України у формі ID картки вперше, у зв`язку з чим позивачу вже було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Суд наголошує, що Верховний Суд у постанові від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21 зазначив, що безпідставними є посилання позивача на його небажання надати згоду на обробку персональних даних та бажання отримати паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки, як на правомірну підставу його відмови від отримання паспорта у вигляді ID-картки при обміні вже виданого йому раніше паспорту громадянина України у вигляді ID-картки, у зв`язку з його непридатністю для користування, оскільки у Реєстрі вже містяться персональні дані та йому присвоєно унікальний номер запису в цьому Реєстрі, який є незмінним. Отже, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що використання позивачем паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, оформленого внаслідок волевиявлення останнього, тобто позивач надав згоду на обробку персональних даних та йому було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки при обміні вже виданого йому раніше паспорту громадянина України у вигляді ID-картки, у зв`язку з його непридатністю для користування, жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя. З вказаного також слід дійти висновку про відсутність порушень статті 8 Конвенції, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що в контексті правовідносин, що склались у цій справі, відсутні підстави для видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки).

Щодо посилань позивача у позовній заяві на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду визначено наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорта у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Проте, спірні правовідносини у даній адміністративній справі виникли не у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, оскільки в межах даних спірних правовідносин позивач просить оформити паспорт України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ в порядку обміну на непридатний для користування паспорт громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.

Тобто, позивач під час оформлення на її ім`я паспорту громадянина України у формі ID-картки, надала згоду на обробку її персональних даних. Доказів того, що позивач не мала наміру оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, матеріали справи не містять.

Тобто, матеріалами справи не спростовано, що під час оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки позивач надала згоду на обробку її персональних даних.

Разом з тим, у вказаній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою (довільної форми) позивача здійснити обмін вже отриманого ним паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки.

Таким чином, вказана адміністративна справа не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому у суду відсутні підстави для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17.

VII. Висновок суду

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 74-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, буд. 44, м. Одеса, 65014, ) та до Київського відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд.15-А, м.Одеса, 65080) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.