Справа № 400/11495/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 р. № 400/11495/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про:

Визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування позивачу періоду роботи з 16.07.1992 по 27.03.1998 в виробничо-комерційному підприємстві;

зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату пенсії позивачці із зарахуванням до страхового стажу за період роботи з 16.07.1992 по 27.03.1998 року.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що:

до відділу інформації та використання документів ліквідованих установ Миколаївської міської ради документи щодо особового складу господарсько-виробничого підприємства «Юність» на зберігання не надходили;

факт трудової діяльності позивача з 16.07.1992 по 27.03.1998 в виробничо-комерційному підприємстві «БАКСАН» підтверджується записами № 7 і 8 у трудовій книжці;

документи з особового складу (кадрових питань) виробничо-комерційної фірми «БАКСАН» на зберігання до відділу інформації та використаних установ не надходили, тому надати довідку про стаж роботи на зазначеному підприємстві ОСОБА_1 у 1992-1998 роках неможливо;

записи у трудовій книжці про початок та завершення трудових відносин вносились уповноваженими особами підприємств, організацій, де він працював.

У відзиві на позовну заяву від 12.12.2024 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити в повному обсязі, оскільки:

до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 16.07.1992 по 27.03.1998 р, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.10.1988р, оскільки записи № 7 та № 8 виконані з порушенням, в записі про прийняття відсутня повна назва Виробничо комерційне підприємство БАКСАН, що не відповідає вимогам Інструкції № 58 Отже правові підстави для зарахування спірного періоду роботи Позивача до страхового стажу відсутні;

позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії з 11.04.2024 по 05.06.2024 залишити без розгляду;

на день звернення позивача для призначення пенсії її страховий стаж становив 28 рік 09 місяць 27.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

25.10.2024 року звернувся до відповідача з заявою про зарахування до страхового стажу період роботи в виробничо-комерційному підприємстві «Баксан» з 16.07.1992 по 27.03.1998.

За результатом розгляду заяви листом від 08.11.2024 №16034-14751/С-02/8-1400/24 відповідачем було відмовлено у зарахуванні зазначеного періоду позивачу оскільки печатка при звільненні не придатна для сприйняття, з 18.09.1993 по 01.11.2002 рр., оскільки записи №7 та №8 виконані з порушенням, а саме: в записі про прийняття відсутня повні назва підприємства Виробничо-комерційне підприємство «БАКСАН», що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 №162.

Для підтвердження трудового стажу позивач звернувся до відділу інформації та використання документів ліквідованих установ Миколаївської міської ради щодо підтвердження його трудової діяльності у виробничо-комерційному підприємстві «БАКСАН». У листі від 14.11.2024 року №С-987/24.03-01 повідомлено, що документів з особового складу виробничо-комерційного підприємства «БАКСАН» до відділу зберігання не надходили, їх місцезнаходження невідоме, а тому надати довідку неможливо.

Вважаючи вищенаведене рішення про відмову у призначені пенсії протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідачі порушили його право на отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж обчислюється за період роботи:

до 31.12.2003 на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

після 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, період роботи позивача з 16.07.1992 по 27.03.1998 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані в повному обсязі до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що не придатність для сприйняття відбитку печатки не може бути підставою для не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Відтак не зарахування до стажу періоду з 16.07.1992 по 27.03.1998 роки є протиправним.

Водночас суд врахував, що відділ інформації та використання документів ліквідованих установ (трудовий архів) Миколаївської міської ради листом від 14.11.2024 року №С-987/24.03-01 проінформував позивача про те, що надання документів щодо підтвердження трудової діяльності позивача у виробничо-комерційному підприємстві «БАКСАН» неможливо.

Отож у позивача відсутня об`єктивна можливість підтвердити вищенаведені періоди роботи архівними довідками.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу період з 16.07.1992 по 27.03.1998 за період роботи в виробничо-комерційному підприємстві «БАКСАН».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) провести перерахувати пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи в виробничо-комерційному підприємстві «БАКСАН» з 16.07.1992 по 27.03.1998.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 31 січня 2025 року