Справа № 380/20956/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
провадження №
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» (далі - ТзОВ «ЛЕО ТРЕЙДІНГ», позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області, відповідач 1), Державної податкової служби України (далі - ДПС України, відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Львівській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:
№ 11636365/42402050 від 15.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 61 від 24.06.2024;
№ 11673881/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 57 від 21.06.2024;
№ 11673880/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 62 від 21.06.2024;
№ 11673883/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 52 від 19.06.2024;
№ 11673879/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 58 від 21.06.2024;
№ 11673877/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 45 від 17.06.2024;
№ 11673882/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 49 від 18.06.2024;
№ 11673878/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 56 від 21.06.2024;
№ 11669700/42402050 від 22.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 64 від 25.06.2024;
№ 11693056/42402050 від 27.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 63 від 25.06.2024;
№ 11693055/42402050 від 27.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 60 від 21.06.2024;
№ 11693057/42402050 від 27.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 51 від 19.06.2024;
№ 11693053/42402050 від 27.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 74 від 27.06.2024;
№ 11693054/42402050 від 27.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 71 від 26.06.2024;
№ 11706080/42402050 від, 29.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 72 від 27.06.2024;
№ 11706079/42402050 від 29,08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 5 від 02.07.2024;
№ 11706081/42402050 від 29.08.2024 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної № 77 від 28.06.2024.
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні датою їх фактичного подання на реєстрацію, а саме:
податкову накладну №61 від 24.06.2024;
податкову накладну № 57 від 21.06.2024
податкову накладну № 62 від 21.06.2024;
податкову накладну № 52 від 19.06.2024;
податкову накладну № 58 від 21.06.2024;
податкову накладну № 45 від 17.06.2024;
податкову накладну № 49 від 18.06.2024;
податкову накладну № 56 від 21.06.2024;
податкову накладну № 64 від 25.06.2024;
податкову накладну № 63 від 25.06.2024;
податкову накладну № 60 від 21.06.2024;
податкову накладну № 51 від 19.06.2024;
податкову накладну № 74 від 27.06.2024;
податкову накладну № 71 від 26.06.2024;
податкову накладну № 72 від 27.06.2024;
податкову накладну №5 від 02.07.2024;
податкову накладну № 77 від 28.06.2024.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина 1 ст. 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За правилами ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Зокрема, ч. 3 і 5 ст. 143 КАС України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому ч. 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.
Аналіз такого правового врегулювання дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зазначає, що розгляд даної адміністративної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
Представником позивачем отримано рішення суду 26.12.2024, подано заяву про прийняття додаткового рішення 31.12.2024 через систему «Електронний суд», тобто в межах встановленого КАС України п`ятиденного строку.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 262 КАС України).
Системний аналіз коментованих норм процесуального закону дає можливість суду дійти висновку, що у справах, розгляд яких проводиться у порядку письмового провадження без виклику сторін, згадана вище заява сторони повинна бути подана до завершення судового розгляду, а відповідні докази (договори, рахунки тощо) не пізніше ніж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи в частині, що стосується питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
За вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вже було зазначено вище, ч. 1 ст. 139 КАС України визначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії:
- договору про надання правової допомоги №б/н від 27.08.2024;
- додаткової угоди №1 від 02.12.2024;
- ордеру серії ВС №1316488 від 09.10.2024;
- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1996;
- акту виконаних робіт від 27.08.2024;
- платіжної інструкції від 30.12.2024 № 1174.
Відповідно до умов договору, а саме п. 1.1. договору, Адвокатське Бюро «Анни Крамар», в особі адвоката Крамар А.О. (свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №1996 від 08.09.2012, виданого на підставі рішення Львівської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 08.09.2012 №11), зобов`язується надати правову допомогу клієнту, що полягає у представництві інтересів ТзОВ «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» у Львівському окружному адміністративному суді під час розгляду адміністративної справи за адміністративним позовом ТзОВ «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» до Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України. Предмет спору: про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з п. 3.1. договору за роботу, виконану АБ «Анни Крамар», клієнт сплачує гонорар згідно домовленості. Розмір гонорару буде визначено після ознайомлення з документами клієнта та оцінки виконавцем обсягу робіт, враховуючи, підготовку процесуальних документів та участь адвоката у розгляді справи у Львівському окружному адміністративному суді. Остаточна сума гонорару буде вказана у додатковій угоді до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.
На виконання умов договору адвокатом були надані відповідні послуги: аналіз документів клієнта, вивчення актуальної судової практики в аналогічних спорах, вибір правової позиції та надання консультації клієнту; складання адміністративного позову з додатками.
ТзОВ «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» дана сума оплачена, що підтверджується актом надання послуг № 1 від 30.12.2024 та платіжною інструкцією № 1174 від 30.12.2024.
Дослідивши вказані вище письмові докази, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних судових витрат.
Предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.
У цій справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими ч. 5 ст. 134 КАС України, виходить із такого:
- дана справа відноситься до справ незначної складності;
- розгляд справи хоча проведено в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін;
- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання;
- представником позивача в межах розгляду цієї справи, крім позовної заяви, інших документів не подавалось.
Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому належить зменшити до 8500,00 грн., по 500 грн. за кожне з оскаржуваних рішень.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ТРЕЙДІНГ» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.02.2025.

Суддя Потабенко В.А.