Справа № 420/1640/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1640/19

Головуючий І інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали - 08.10.2024р.) про відмову у визнанні протиправними дій (бездіяльності), вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення у справі ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 19.02.2019р. б/н щодо відмови у перерахунку розміру його пенсії у відповідності до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру його пенсії з грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, зазначеного в грошовому атестаті ГУ МНС України в Одеській області (для встановлення пенсії), а саме: окладу за військовим званням - 135 грн., посадового окладу - 1450 грн., процентної надбавки за вислугу років - (35%) 554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,50 грн., премії за підсумками роботи (1679,30%) - 24350 грн., відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, та здійснити виплату недотриманої пенсії, з моменту виходу на пенсію, 01.12.2010р., з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2019р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019р., позов ОСОБА_1 задоволено - частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії від 19.02.2019р. б/н. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок розміру пенсії позивача із грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, зазначеного в грошовому атестаті ГУ МНС України в Одеській області (для встановлення пенсії), а саме: окладу за військовим званням - 135 грн., посадового окладу - 1450 грн., процентної надбавки за вислугу років - (35%) 554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,50 грн., премії за підсумками роботи (1679,3%) - 24350 грн., відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. за №10-рп/2008, та здійснити виплату недотриманої пенсії, з моменту виходу на пенсію, 01.12.2010р. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.03.2023р. постановою Верховного Суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2019р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019р. - скасовано, а справу №420/1640/19 - направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначеної вище постанови зазначено, що позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, водночас судом 1-ї інстанції останнє не розглянуто, не надано оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом та не встановлено, коли позивач дізнався або міг дізнатись про порушення його прав.

17.07.2023р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову в перерахунку пенсії від 19.02.2019р. б/н. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 із грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, зазначеного в грошовому атестаті ГУ МНС України в Одеській області (для встановлення пенсії), а саме: окладу за військовим званням 135 грн., посадового окладу 1450 грн., процентної надбавки за вислугу років (35%) 554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) 1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) 217,50 грн., премії за підсумками роботи (1679,30%) 24350 грн., відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, та здійснити виплату недотриманої пенсії, з моменту виходу на пенсію, 01.12.2010р.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, відповідач 15.08.2023р. подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.02.2024р. апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області повторно залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023р. - без змін.

18.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду 1-ї інстанції із заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій, посилаючись на неналежне невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, просив визнати бездіяльність, допущену ГУ ПФУ в Одеській області відповідачем в ході виконання судового рішення від 17.07.2023р. у справі №420/1640/19 - протиправною.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року (постановленою в порядку письмового провадження) у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 11.10.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2024р. та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його заяви в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

31.10.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

05.11.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями ч.2 ст.55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або ж бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як передбачено у ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання ж судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 ст.14 КАС України).

За приписами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У Рішенні від 30.06.2009р. за №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив про те, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції» Суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Також, варто звернути увагу на те, що обов`язковість виконання судового рішення є однією зі складових елементів вимоги щодо ефективного правосуддя, яка виражається, головним чином, у тому, що державні органи зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio» (в силу своєї посади та визначених законом повноважень). Виконання рішення суду повинно бути справедливим, швидким, ефективним та пропорційним, тобто для цього мають бути забезпечені необхідні кошти та чіткі правові норми, що визначають доступні ресурси, відповідальні органи та механізми повного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд попередньої інстанції, з огляду на те, що на виконання рішення суду від 05.08.2019р., ГУ ПФУ в Одеській області 21.12.2019р. здійснило нарахування позивачу суми недоотриманої пенсії за період з 01.01.2010р. по 31.12.2017р. у розмірі - 955883,26 грн. дійшов висновку про те, що підстав для визнання дій (бездіяльності), вчинених відповідачем на виконання такого рішення суду немає.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано, зокрема, ст.383 КАС України.

У відповідності до ч.1 ст.383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій або ж бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Системний аналіз зазначених вище норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і ст.383 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання рішення суду. Підставами його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень або дій суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у відповідній справі, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Наявність у КАС України спеціальних положень, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання адміністративного позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому КАС України (ст.383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для виконання останнього не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Даний порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на ч.5 ст.383 КАС України, відповідно до якої, розгляд такої заяви здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 та від 21.12.2020р. у справі №440/1810/19.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад судочинства, серед іншого, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.05.2021р. у справі №9901/598/19 та від 01.02.2022р. у справа №420/177/20.

Як встановлено судами обох інстанцій та підтверджується матеріалами цієї справи, Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05.08.2019р. у справі №420/1640/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019р., зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок розміру пенсії позивача із грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, яке зазначене в грошовому атестаті ГУ МНС України в Одеській області (для встановлення пенсії) - окладу за військовим званням - 135 грн., посадового окладу - 1450 грн., процентної надбавки за вислугу років - (35%) 554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,50 грн., премії за підсумками роботи (1679,3%) - 24350 грн., у відповідності до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, та здійснити виплату йому недотриманої пенсії, з моменту виходу на пенсію, 01.12.2010р.

На виконання вищевказаного судового рішення від 05.08.2019р., ГУ ПФУ в Одеській області 21.12.2019р. проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої ним пенсії за період з 01.01.2010р. по 31.12.2017р. у розмірі - 955883,26 грн., що підтверджується наданим до матеріалів справи розрахунком від 21.12.2019р. за дорученням №Д/26.

Таким чином, погашення заборгованості з пенсійних виплат за судовим рішенням відбулося 21.12.2019р., що, власне, і не заперечувалося позивачем.

Однак, за результатами касаційного перегляду справи №420/1640/19, рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані постановою Верховного Суду від 30.03.2023р. (тобто вже після фактичного виконання відповідачем рішення суду) із направленням справи на новий розгляд до суду 1-ї інстанції.

При цьому, фактичною та єдиною підставою для повернення даної справи на новий розгляд до суду першої інстанції стала відсутність результатів розгляду клопотання позивача про поновлення процесуальних строків звернення до суду та, відповідно, відсутність будь-якої оцінки поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду

Так, за наслідком повторного судового розгляду даної справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023р., відповідача зобов`язано здійснити перерахунок розміру пенсії позивача із грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, зазначеного в грошовому атестаті ГУ МНС України в Одеській області (для встановлення пенсії), а саме: окладу за військовим званням - 135 грн., посадового окладу - 1450 грн., процентної надбавки за вислугу років - (35%) 554,75 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 1069,88 грн., надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 217,50 грн., премії за підсумками роботи (1679,30%) - 24350 грн., відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, та здійснити йому виплату недотриманої пенсії, з моменту виходу на пенсію, 01.12.2010р.

Зазначене судове рішення набрало законної сили - 29.02.2024р. та позивачем в апеляційному порядку оскаржено не було.

А тому, проаналізувавши зміст резолютивних частин судових рішень у справі №420/1640/19, ухвалених 17.07.2023р. та 05.08.2019р., колегія суддів цілком погоджується із висновком суду 1-ї інстанції про те, що їх зміст був ідентичним, які і мотиви ухвалення таких судових рішень, а тому, відповідно, покладені судом першої інстанції зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії позивача та виплати її недоотриманої частини (з моменту виходу позивача пенсію) виконані ГУ ПФУ в Одеській області у відповідності до судового рішення ще 21.12.2019р.

Відповідачем правомірно нараховано та виплачено суму недоотриманої до належного розміру пенсії за період з 01.01.2010р. по 31.12.2017р. в розмірі - 955883,26 грн.

Позивачем, у свою чергу, не вказувалась незгода щодо періоду нарахування заборгованості чи сум, нарахованих ГУ ПФУ в Одеській області на виконання судового рішення, а тому належних та достатніх підстав вважати, що суб`єкт владних повноважень будь-яким чином ухиляється від виконання судового рішення, наразі немає. Невиконання ж судового рішення від 17.07.2023р., яке фактично відтворює зміст вже виконаного рішення суду від 05.08.2019р. у справі №420/1640/19 в частині виплати грошових коштів не може вважатися невиконанням судового рішення.

Інших належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права або ж порушень норм процесуального права апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, а її доводи критично оцінюються колегією суддів, оскільки вони не спростовують висновків суду 1-ї інстанції та були враховані судом під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст.316 КАС України, суд 2-ї інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.249,308,311,315,317,321,322,325,328,383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 31.01.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко