Справа № 260/5601/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід судді

03 лютого 2025 рокум. Ужгород№ 260/5601/23 провадження №Н/260/3/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про самовідвід у справі за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2025 року ОСОБА_1 подав до Закарпатського окружного адміністративного суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить суд скасувати судове рішення у справі №260/5601/23 від 01.12.2023 року та ухвалити нове рішення і задовольнити позов та визнати протиправним та нечинним з дня прийняття та скасувати індивідуальний акт - незаконне і протиправне рішення відповідача від 08.06.2023 року «Про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 »; визнати протиправним та нечинним з дня прийняття та скасувати індивідуальний акт - рішення відповідача від 21.06.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 » з урахуванням позову, заяви про зміну предмету позову та відповідних додаткових пояснень і клопотань.

Згідно з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами передано на розгляд судді Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П.

03 лютого 2025 року до відкриття провадження у справі, головуючим у справі суддею Микуляк П.П. подано заяву про самовідвід.

Вказана заява мотивована тим, що у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду, як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03 червня 2024 року, просить визнати протиправною та скасувати ухвалу члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 від 30 квітня 2024 року №995/0/18-24 «Про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про порушення суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Микуляком П.П. вимог щодо несумісності».

11 грудня 2024 року Рішенням Верховного суду по справі №990/185/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, про визнання протиправною та скасування ухвали члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 від 30 квітня 2024 року № 995/0/18-24 «Про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про порушення суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Микуляком П.П. вимог щодо несумісності» було відмовлено повністю.

Однак 21 січня 2025 року Ухвалою Великої палати Верховного суду було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 990/185/24 за його позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення.

У зв`язку з тим, що у 2025р. на розгляді у Великої палати Верховного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 щодо порушення суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Микуляком П.П., 1954р.н., який є моїм батьком, вимог щодо несумісності, вважаю за доцільне заявити самовідвід у даній справі за заявою від 31.01.2025р. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, суд вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 36 КАС України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно п.4 ч.1 ст.36 КАС України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КАС України: за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Як вбачається з поданої заяви судді про самовідвід, у зв`язку з тим, що заявник ОСОБА_1 22 квітня 2024 року звернувся до ВРП із заявою про порушення вимог щодо несумісності суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 , 1954р.н., який являється батьком судді, вважає за доцільне заявити собі самовідвід у даній справі за заявою від 31.01.2025р. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості.

Суд констатує, що вказані обставини можуть викликати сумнів у неупередженості судді, з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.36 КАС України.

З метою дотримання балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також для унеможливлення обставин які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи заявлений самовідвід підлягає задоволенню.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строк)' незалежним і безстороннім судом.

Як зазначається у пункті 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи, зовнішня незалежність судді не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Крім того, Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких прихильностей чи упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довір) до судової влади може бути підірвано». Отже є тісний зв`язок між незалежністю і об`єктивною неупередженістю. З цієї причини Європейський суд з прав людини зазвичай розглядає ці дві вимоги разом («Фіндлі проти Сполученого Королівства»).

Важливою є довіра, яку суди в демократичному суспільстві повніші вселяти населенню («Саінер проти Туреччини»), Сумніви в незалежності відсутні, коли, на думку Європейського суду з прав людини у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається («Кларк проти Сполученого Королівства»). Визначаючи, чи є суд незалежним. Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очалан проти Туреччини»). Європейський суд з прав людини застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Суддя, у відношенні якого є обґрунтовані побоювання недостатньої неупередженості, повинен негайно взяти відвід («Веттстейн проти Швейцарії», «Кастілло Альгар проти Іспанії». «П`єрсак проти Бельгії»).

За наведеного, лише розгляд справи судом, об`єктивність і неупередженість якого перебуває поза всяким сумнівом, є гарантією того, що судове рішення буде сприйняте суспільством як справедливе, незалежне та безстороннє, і лише в такому випадку буде дотримано право сторін на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Приймаючи до уваги наведене, на підставі п.4 ч.1 ст.36 КАС України та з урахуванням вимог ст.39 КАС України, суд прийшов до висновку, що подана заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 36, 39, 40, 248 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву головуючого судді Микуляк П.П. про самовідвід задовольнити.

Адміністративну справу за №260/5601/23 за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області про визнання протиправними та скасування рішень - передати до відділу документального забезпечення для здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя П.П.Микуляк