Справа № 480/4788/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2025 року Справа № 480/4788/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.06.2024, просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №73 від 23.04.2024 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира роти №4 батальйону УПП в Сумській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді догани (п. 3 - наказу).
Свої вимоги мотивує тим, що позивача безпідставно було притягнуто спірним наказом до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що виконував та виконує свої обов`язки відповідно до вимог чинного законодавства та затверджених Інструкцій, а дії, вчинені поліцейськими, що призвели порушення ними службової дисципліни були вчинені іншими працівниками особисто на власний розсуд. Позивач, як командир роти № 4, не мав фізичної можливості проконтролювати порушення підлеглими службової дисципліни під час виконання такими особами службових обовязків. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, однак такі посилання в оспорюваному наказі відсутні. Вважає, що під час службового розслідування УПП в Сумській області ДПП не було належним чином встановлено обставин проступку, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями посадової особи та шкідливими наслідками порушень. Відповідно. наказ № 73 від 23.04.2024 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (п. З Наказу) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідачі подали відзив на адміністративний позов в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог з аналогічних обставин. Зазначають, що на під час здійснення перевірки та контролю за дотриманням працівниками УПП в Сумській області ДПП вимог законодавства та нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції було виявлено можливе порушення службової дисципліни командиром взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП ОСОБА_2 та інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП ОСОБА_3 ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено порушення службової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку зазначених осіб, а також позивачем, що виразилося у неналежному здійсненні контролю за виконанням посадових обов`язків старшим лейтенантом поліції Хоменком П., та неналежному проведенні роботи щодо зміцнення службової дисципліни особовим складом, що призвело до порушення службової дисципліни старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 .
Так, позивач, займаючи посаду командира роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП пов`язаний з обов`язком особливих відносин довіри і лояльності, повинен зважувати все, що стосувалося виконання його професійних завдань та правових наслідків щодо обов`язку додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів поліції; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам служби, а також бути прикладом для підлеглого особового складу бездоганного дотримання службової дисципліни та беззаперечного виконання вимог нормативно - правових актів.
Враховуючи те, що позивач повинен бути прикладом для підпорядкованого йому особового складу роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП, завжди і за будь-яких обставин його поведінка мав відповідати високим стандартам професіоналізму, і тому останній зобов`язаний беззаперечно дотримуватись наказів, законів та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність органів поліції.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, витребувано у відповідача документи. Також судом у задоволені клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що наказом ДПП № 97 о/с від 12.02.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції. Дані обставини не є спірними, сторонами не заперечуються.
Наказом УПП в Сумській області ДПП від 22.03.2024 №54 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою своєчасної, повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей викладених у рапорті заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_5 щодо можливого порушення службової дисципліни командиром взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 та Позивачкою, що виразилось у недотриманні вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026 під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було призначено службове розслідування у формі письмового провадження.
Наказом УПП в Сумській області ДПП від 23.04.2024 року № 73 «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку, застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_10 у вигляді судової догани, до ОСОБА_11 у вигляді догани, а до позивача ОСОБА_1 - у вигляді догани.
Матеріали справи свідчать про те, що застосування дисциплінарного стягнення до позивача відбулося за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту, підпункту 2.2.2 пункту 2.2 розділу 2 Посадової інструкції командира роти №4 батальйону УПП в Сумській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 28.09.2020 № 2007, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, про що зазначено у спірному наказі.
Позивач не погоджується із застосуванням дисциплінарного стягнення, у зв`язку із чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію".
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (надалі по тексту - Дисциплінарний Статут).
На виконання статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", окрім іншого, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до статті 19 Закону, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
За змістом статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, службовою дисципліною є дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", службова дисципліна зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть встановлену Статутом дисциплінарну відповідальність (стаття 11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також вчинення дій, що підривають авторитет поліції, визнається дисциплінарним проступком.
За вчинення дисциплінарного проступку, з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків, як засіб підтримання службової дисципліни, застосовується дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частини 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту).
Частина 3 статті 13 Статуту встановлює види дисциплінарних стягнень, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проводиться службове розслідування.
Матеріалами справи підтверджується, що 23.02.2024 на ім`я начальника УПП в Сумській області ДПП майора поліції Олексія Калюжного надійшов рапорт заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Сумській області ДПП майора поліції ОСОБА_5 , відповідно до змісту якого 23.02.2024 під час здійснення перевірки та контролю за дотриманням працівниками УПП в Сумській області ДПП вимог законодавства та нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, майором поліції ОСОБА_12 було виявлено можливе порушення службової дисципліни командиром взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , що виразилося у недотриманні вимог Інструкції №1026 під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9
22.03.2024 заступником начальника управління - начальником відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Сумській області ДПП капітаном поліції Т. Масючок на ім`я начальника УПП в Сумській області ДПП майора поліції ОСОБА_14 була підготовлена доповідна записка по факту можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками УПП в Сумській області ДПП.
У зазначеній доповідній записці від 22.03.2024 вказано, що 23.02.2024 на ім`я начальника УПП в Сумській області ДПП надійшов рапорт від заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Сумській області ДПП майора поліції ОСОБА_5 , відповідно до змісту якого 23.02.2024 на ім`я начальника УПП в Сумській області ДПП майора поліції ОСОБА_14 надійшов рапорт заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Сумській області ДПП майора поліції ОСОБА_5 , відповідно до змісту якого 23.02.2024 під час здійснення перевірки та контролю за дотриманням працівниками УПП в Сумській області ДПП вимог законодавства та нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, майором поліції ОСОБА_12 було виявлено можливе порушення службової дисципліни командиром взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , що виразилося у недотриманні вимог Інструкції № 1026 під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
На підставі вищевикладеного, відповідно до частин першої - четвертої статті 14, частини першої та другої статті 15, статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 та пункту 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, капітан поліції ОСОБА_15 просила призначити службове розслідування.
Відповідно до вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України , наказом УПП в Сумській області ДПП від 22.03.2024 № 54 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою своєчасної, повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей викладених у рапорті заступника начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_5 щодо можливого порушення службової дисципліни командиром взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 та інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , що виразилось у недотриманні вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026 під час розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було призначено службове розслідування у формі письмового провадження.
Під час службового розслідування було встановлено, що командир взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_13 допустили відповідні порушення.
З метою з`ясування обставин вказаної події ОСОБА_13 , під час службового розслідування було отримано пояснення від командира взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , який надав відповідні письмові пояснення від 04.04.2024.
Крім цього, з метою з`ясування обставин вказаної події та дій ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , під час службового розслідування, було отримано пояснення від командира роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП ОСОБА_1 .
Так, позивачем надано письмове пояснення від 12.04.2024, в якому ОСОБА_1 надав відповіді на питання, а саме
«Питання: Чи доводите Ви особовому складу на інструктажах інформацію щодо дотримання нормативно - правових актів, у тому числі Інструкції №1026 та вимогу здійснювати безперервну відеофіксацію під час несення служби?
Відповідь: Мною на інструктажах постійно наголошується на дотриманні нормативно - правових актів, у тому числі Інструкції № 1026.
Питання: Яким чином Ви здійснюєте контроль за дотриманням особовим складом, у тому числі командирами взводів Інструкції № 1026? А також які заходи Ви вживаєте для виявлення та усунення порушень службової дисципліни особовим складом, у тому числі командирами взводів?
Відповідь: Мною, моїм заступником здійснюється контроль несення служби підпорядкованим особовим складом шляхом перевірок за станом відпрацювання викликів, за неможливості прибути на місце контроль здійснюється в телефонному режимі. Також можу повідомити, що виконую ті ж самі завдання особисто, що й інші екіпажі та під час відпрацювання викликів, перевірки осіб чи транспортних засобів, складанні матеріалів не можу здійснювати контроль нарядів.
Питання: Чи повідомляли Вам старший лейтенант поліції ОСОБА_13 та старший лейтенант поліції ОСОБА_6 про розряджання або несправності портативного відеореєстратора під час несення служби 18.02.2024? Якщо так, то вкажіть які заходи ви здійснили для заміни нагрудних відеореєстраторів вищевказаних працівників поліції?
Відповідь: 18.02.2024 старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_13 близько 19.00 повідомляли про несправність портативного відеореєстратора коли перебували на виклику, але відповідно до пункту 3 Інструкції №1026 портативний відеореєстратор видається поліцейському під підпис у журналі видачі, тому отримати іншому працівнику відеореєстратор у мене немає можливості. У свою чергу я затримався на нараді та мій реєстратор також був несправний.
Також хочу додати, що згідно Інструкції № 1026 ми не можемо не допускати розряджання відеореєстратора у зв`язку з тим, що нам не видається зарядний пристрій до реєстратора, тому ми не можемо знати коли реєстратор розрядиться у зв`язку з тим, що він не має індикатора, має звуковий сигнал, який може подавати сигнал протягом декількох годин, при цьому у реєстратора цей час різний».
Також, з метою з`ясування обставин події, було отримано пояснення від старшого дільничного офіцера поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_16 .
Таким чином, дисциплінарною комісією було встановлено, що інформація, викладена у поясненнях старших лейтенантів поліції ОСОБА_17 та ОСОБА_13 не знайшла свого підтвердження.
Враховуючи виявлені порушення в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , відповідачем було прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначених осіб, а саме п. 1 наказу від 22.04.2024 №73 до ОСОБА_10 застосовано дисциплінарне стягнення у вигладі суворої догани, п.2 даного наказу до ОСОБА_13 застосовано дисциплінарне стягнення у вигладі догани, а п. 3 наказу від 22.04.2024 №73 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигладі догани.
Зокрема, в оскаржуваному наказі зазначено, що згідно з матеріалами службового розслідування встановлено факт учинення дисциплінарного проступку командиром роти № 4 батальйону УПП в Сумській області ДПП капітан поліції ОСОБА_1 , який виразився, на думку відповідача, у проведенні на неналежному рівні профілактичної роботи зі зміцнення службової дисципліни та запобіганню вчиненню підлеглими правопорушень, неналежному контролі за дотриманням підлеглими службової дисципліни, невжиття заходів з виявлення та усунення порушень особовим складом службової дисципліни.
На підставі зазначеного, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
У оскаржуваному наказі зазначено, що позивачем порушені п.п. 2.2.2 розділу II посадової інструкції командира роти УПП в Сумській області ДПП.
Відповідно до вище зазначеного пункту посадової інструкції командира роти УПП в Сумській області ДПП, , командир роти:
« 2.2.2. показує приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень начальника Управління, начальника Департаменту патрульної поліції та їх заступників; вживає заходів з виявлення та усунення порушень особовим складом службової дисципліни (дотримання вимог щодо зовнішнього вигляду, наявність при собі службового посвідчення, нагрудного знаку, посвідчення водія тощо)».
З аналізу змісту оскаржуваного наказу та висновку службового розслідування та відзиву на позовну заяву, судом не встановлено, у яких саме (фактичних) діях або бездіяльності позивача виразився саме його дисциплінарний проступок, оскільки вище зазначені матеріали за своєю суттю описують дії підлеглих позивача, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , які дискредитували діяльність поліції певними діями та рішеннями, які не є предметом розгляду даної справи.
Слад зазначити, що обставини притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення відповідних дій ОСОБА_13 було предметом розгляду справи № 480/4710/24 Сумського окружного адміністративного суду, не є предметом розгляду даної справи.
Крім того, обставини вчинення відповідних дії та притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_6 також не є предметом розгляду даної срави, судом не досліджується, не надається в межах даної справи відповідна оцінка.
Фактично, відповідач, пов`язуючи дії ОСОБА_13 та ОСОБА_6 з дисциплінарною відповідальністю позивача, зазначає, що ОСОБА_1 , як безпосередній керівник зазначених осіб відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни.
З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.
Щодо вказаного посилання, суд зазначає наступне.
Пунктом другим частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Нормами пунктів 1, 6, 8, частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Згідно із ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4, 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту НПУ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту НПУ проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Згідно ч.4 ст.15 Дисциплінарного статуту НПУ, забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.
Частиною 7 ст.15 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту НПУ службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту НПУ, у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 18 Дисциплінарного статуту НПУ, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Згідно з ч. ч 3, 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка;
3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;
4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з чч.1, 2 ст.21 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Дисциплінарного Статуту НПУ, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з пунктом 4 розділу VI Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку (пункт 5 розділу VI Інструкції).
Предметом спору в цій справі є правомірність притягнення саме позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани.
Із аналізу наведених вище норм слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення саме ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Обставини щодо вчинення особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку.
У свою чергу, висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Такі обставини повинні бути встановлені членами дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування на підставі зібраних ними матеріалів та пояснень осіб, яким відомі обставини щодо яких здійснюється службове розслідування.
Водночас, враховуючи те, що до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани не з підстав отримання інформації про вчинення саме позивачем відповідних дій/бездіяльності, а з підстав неналежного забезпечення роботи його підлеглих, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що за такі дії автоматично підлягає притягненню до відповідальності і позивач.
Суд звертає увагу, що відповідачем службове розслідування було призначено та з`ясовувалися обставини вчиненні відповідних дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . При цьому, відносно позивача не зазначено в службовому розслідуванні, що саме не було вчинено позивачем і такі рішення/дії/бездіяльність є підставою для притягнення позивача до відповідальності. Відносно позивача зазначені обставини не встановлювались, та, відповідно, не відображені в акті службового розлідування взагалі.
Матеріали службового розслідування містять відображення включно письмових пояснень обставин вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_13 відповідних дії.
Матеріалами справи в цілому не підтверджені належними та допустимими доказами, які безумовно підтверджують наявність в діях або бездіяльності позивача порушень службової дисципліни та вчинення саме ним дисциплінарного проступку, а також взаємозв`язок між діями ОСОБА_13 та ОСОБА_6 та позивачем.
Матеріалами справи підтверджується, що як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та суворої догани, оскільки саме зазначеними особами вчинялися відповідні дії.
Таким чином, відповідачем при проведенні службового розслідування не було дотримано приписів ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки не було з`ясовано всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку саме ОСОБА_1 .
Суд акценту увагу, що за змістом висновків Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №808/1089/17 керівник несе відповідальність за ефективність діяльності органу, дотримання вимог чинного законодавства підлеглими, керівником яких він є, та може бути притягнутий до відповідальності поряд з працівником, яким вчинено порушення, якщо вищестоящий керівник, якому надано право накладати стягнення, дійде висновку про неналежну організацію та координацію керівником роботи підлеглих.
Отже, керівник може бути притягнутий до відповідальності за неналежну організацію та координацію саме роботи підлеглих.
В той же час, наявність виключно факту підлеглості позивачу осіб, стосовно яких встановлено факти вчинення дисциплінарного правопорушення, не є достатнім для автоматичного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
В акті службового розслідування взагалі не відображено яку саме організацію, координацію не було здійснено позивачем. Стосовно позивача не зазначено взагалі жодних обставин, а викладено обставини вчинення дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час виконання ними службових обов`язків.
Суд зазначає, що відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що дисциплінарною комісією фактично не досліджувалися обставини вчинення позивачем дисциплінарних проступків, підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності слугували висновки відповідача стосовно допущених порушень іншими поліцейськими ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , що не узгоджується із приписами частини другої статті 13 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер.
Застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватися на припущеннях або недоведених фактах; при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.
Аналогічні висновки у подібних правовідносинах, викладені в постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі №420/2916/20.
Відповідачем до матеріалів справи в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано жодного доказу та не визначено, які рішення, дія чи бездіяльність були допущені позивачем та коли саме. В службовому розслідуванні, у відзиві не позов відповідачем викладено лише хронологію подій, які вчинялися ОСОБА_13 та ОСОБА_6 під час виконання службових обов`язків . Зокрема, відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, що визначають обсяг завдань, доручених посадою, у тому числі, здійснення контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни, проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень, тощо.
З урахуванням відсутності в матеріалах справи підтверджених фактів порушення саме позивачем службової дисципліни, суд визнає, що були відсутні підстави для прийняття відповідачем оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованності власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до матеріалів справи наступні докази, а саме: копію договору про надання правової допомоги від 29.05.2024, укладений між позивачем та адвокатом Попович Юлією Олександрівною, додаткової угоди до нього від 05.06.2024, а саме опис наданих послуг із зазначенням складових. Окрім того, позивачем надано витяг з банківського рахунку представника позивача про отримання адвокатом коштів від позивача в сумі 5000 грн.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З аналізу статті 134 КАС України, впливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Суд зазначає, що наведені в детальному описі наданої правничої допомоги щодо виду правничої допомоги, даті та витраченому часі представником позивача відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи. Дослідивши опис наданих послуг до договору та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд приходить висновку, що виходячи з вищевикладеного, розумним, справедливим та співмірним предмету позову призначити позивачу 5000 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №73 від 23.04.2024 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира роти №4 батальйону УПП в Сумській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді догани (п. 3 - наказу).
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета