Справа № 440/15986/24
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

03 лютого 2025 рокум. ПолтаваСправа №440/15986/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач), відповідно до якого просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 виплати з 01.09.2023 пенсії та заборгованості з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024, доплати у розмірі 2000 грн з 08.02.2024; індексацій пенсії з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024; без обмеження її максимальним розміром.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 01.09.2023 пенсії та заборгованості з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024, доплати у розмірі 2000 грн з 08.02.2024; індексацій пенсії з 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024; без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше сплачених сум.

При цьому позовна вимога про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 виплати заборгованості з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та зобов`язати Відповідача виплатити заборгованість з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 обґрунтована посиланням на те, що він є пенсіонером, перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач на виконання неодноразових рішень Полтавського окружного адміністративного суду перерахунок пенсії, однак фактичну виплату таких доплати не провів, що, на переконання позивача, є безпідставним та порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Вивчивши матеріали позову, суддя дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є незгода позивача із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області після перерахунку пенсії на підставі наступних рішень суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, №9/1/3717/фп від 13.07.2021 з урахуванням проведених виплат та з урахуванням з 05.03.2019 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 /а.с. 15-20/.

Доплата пенсії за таким рішенням суду нарахована з березня 2019 року по листопад 2021 року у розмірі 176398,71 грн /а.с.94/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 08 лютого 2024 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 гривень з урахуванням фактично проведених виплат /а.с. 26-28/.

Доплата пенсії за рішенням суду нарахована з лютого 2024 року по листопад 2024 року у розмірі 0 грн з урахуванням обмеження максимальним розміром /а.с. 73/.

Водночас, позивач, не погоджуючись з повнотою виконання перелічених вище рішень суду, звернувся до суду з цим позовом, заявляючи, серед іншого, вимогу зобов`язати Відповідача виплатити заборгованість з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 2, 4 статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу викладених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Частиною першою статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Процесуальним законом передбачено види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (статті 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (статей 382, 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Такі спеціальні правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Тому вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі №640/13599/20.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №420/5234/19.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За такого правового регулювання та встановлених обставин суд вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, проте спірні правовідносини між сторонами по суті, вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Водночас, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а відтак вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Крім того, на думку суду, неможливість оцінки протиправності дій ГУПФУ в Полтавській області в окремому позовному провадженні обумовлена наявністю механізму захисту порушеного права в рамках розгляду справ №440/9820/21 та №440/9627/24.

Наведене свідчить про те, що фактично позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на належне виконання рішення суду у справах 440/9820/21 та №440/9627/24, які набрали законної сили.

При цьому, чинне законодавство не передбачає такого способу захисту права, як звернення до суду з позовом про визнання дій протиправними, тобто ухвалити судове рішення, яке спрямоване на виконання іншого рішення суду, що в свою чергу, не призводить до ефективного захисту прав осіб.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 у справі №440/2130/21: за фактичної тотожності основних позовних вимог зміна підстави позову через незгоду з рішенням, дією чи бездіяльністю, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у попередній справі, процесуальні механізми реалізації якої описані судом вище, не можна вважати іншими позовними вимогами.

Таким чином, заявлені у цій справі позовні вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку нового позовного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, провадження належить закрити в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 виплати заборгованості з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та зобов`язати Відповідача виплатити заборгованість з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Роз`яснити позивачу, що із заявленими вимогами він може звернутись в порядку, встановленому статтею 383 КАС України в межах справ 440/9820/21 та №440/9627/24.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись статтями 9, 238, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі №440/15986/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрити в частині позовних вимог стосовно визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 виплати заборгованості з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити заборгованість з виплати пенсії «по інвалідності, 2-га група, інвалід війни», з урахуванням рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 по справі №440/9820/21, від 10.09.2024 по справі №440/9627/24, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №9/1/3717/фп від 13.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г. Ясиновський