Справа № 725/11017/24
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/725/118/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засіданні Ватаманюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що постановою Чернівецької митниці від 06.11.2024 року №0109/40800/23 його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

За змістом вказаної постанови 17.02.2023 року о 17 год. 15 хв. на територію п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці в зону митного контролю в в`їхав автомобіль марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з Румунії до України в приватних справах. У даному автомобілі слідувало 8 пасажирів. Вказані громадяни до митного контролю надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території України.

Під час здійснення митних формальностей громадяни, які слідували у вказаному автомобілі заявили про наявність у них та пред`явили особисті речі та значну суму гривень а саме: ОСОБА_1 - 360 тисяч гривень; ОСОБА_2 - 380 тисяч гривень; ОСОБА_3 - 370 тисяч гривень; ОСОБА_4 - 370 тисяч гривень; ОСОБА_5 - 370 тисяч гривень; ОСОБА_6 - 360 тисяч гривень; ОСОБА_7 - 380 тисяч гривень; ОСОБА_8 - 360 тисяч гривень; ОСОБА_9 - 360 тисяч гривень, які згідно їх пояснень, наданим 17.02.2023 року їм не належать.

Таким чином, митний орган дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил за ч. 1 ст. 471 МК України.

По вказаних обставинах були внесені відомості в ЄРДР та розпочато досудове розслідування в рамках якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомили, що грошові кошти, які були ними задекларовані належать виключно їм, а не ОСОБА_1 , а пояснення, які були надані ними працівникам митного органу не відповідають дійсності, адже були надані під тиском та не є правдивими.

З урахуванням того, що грошові кошти були законно набутими та належали всім громадян, які перебували у транспортному засобі, відповідно до поданих ними декларації кримінальне провадження було закрите.

Приймаючи оскаржувану постанову та накладаючи на позивача адміністративне стягнення, митний орган на вказані обставини увагу не звернув та не врахував, що грошові кошти, які ним були задекларовані та ввезені на територію України, не перевищують ліміт встановлений законодавством, а інші грошові кошти, зазначені у протоколі, йому не належать, що було встановлено в ході судового розслідування.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив постанову №0109/40800/23 від 06.11.2024 року скасувати, а провадження у справі про ПМП закрити.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Вказувала на те, що 17.02.2023 року до Чернівецької митниці надійшов лист УСБУ в Чернівецькій області №75/5/6/4-664 щодо можливого незаконного переміщення готівкових коштів через митний кордон України із використанням транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_2 . Так, під час здійснення митних формальностей громадяни, які слідували у вказаному автомобілі заявили про наявність у них особистий речей, певної суми гривень та пред`явили: ОСОБА_1 - 360 тисяч гривень; ОСОБА_2 - 380 тисяч гривень; ОСОБА_10 - 370 тисяч гривень; ОСОБА_4 - 370 тисяч гривень; ОСОБА_11 - 370 тисяч гривень; ОСОБА_6 - 360 тисяч гривень; ОСОБА_7 - 380 тисяч гривень; ОСОБА_8 - 360 тисяч гривень; ОСОБА_9 - 360 тисяч гривень. Під час надання письмових пояснень громадяни України ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявили, що пред`явлена останніми до митного контролю готівкова валюта в загальній сумі 2 950 000 гривень, їм не належать. Громадянами було вказано, що дані кошти їм передав водій зазначеного вище транспортного засобу, а саме громадянин України ОСОБА_1 , перед заїздом до зони митного контролю пункту пропуску "Порубне- Сірет" митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці.

Зазначала, що кримінальне провадження №0000061 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч.4 ст.110- 2 КК України 13.08.2024 року було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а матеріали щодо вчинення громадянином України ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України, виділено та скеровано до Чернівецької митниці для прийняття рішення в порядку адміністративного судочинства.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про можливість вирішення спору за їх відсутності.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

Згідно з ч.3 ст.197 Митного кодексу України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про валюту і валютні операції".

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 Євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року №203, затверджено форму бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей.

Частиною 3 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Згідно з п.18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, яке затверджене Постановою правління Національного банку України №5 від 02.01.2019 року , фізичні особи- резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 Євро, на підставі документів, що підтверджують: 1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 Євро; 2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 Євро. Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами- резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Відповідно до п.п. 5 та 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 №3, фізична особа вивозить за межі України: готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10 тисяч євро, без письмового декларування митному органу, готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 тисяч євро, тільки за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

За наслідками розгляду справи встановлено, що постановою від 06.11.2024 року №0109/40800/23 на позивача накладено стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України у вигляді штрафу в розмірі 583790,80 грн., що становить 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування.

За змістом вказаної постанови вбачається, що митний орган прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення на підставі письмових пояснень громадяни України ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заявили, що пред`явлена ними 17.02.2023 року до митного контролю готівкова валюта в загальній сумі 2 950 000 гривень, їм не належить та дані кошти їм передав водій транспортного засобу, а саме громадянин України ОСОБА_1 , перед заїздом до зони митного контролю пункту пропуску "Порубне- Сірет" митного поста". Таким чином, митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України валютні цінності, а саме 3310000 грн., що на 2918954 грн. перевищує дозволену законодавством України для переміщення без письмового декларування.

Разом з тим, за наслідками розгляду справи встановлено, що слідчими 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Чернівецькій області в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000061 від 08.02.2023, на підставі протоколу огляду від 17 березня 2023 року, вилучено матеріали адміністративної справи про порушення митних правил, та грошові кошти.

В подальшому, кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0000061 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч.4 ст. 110-2 КК України 13.08.2024 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а матеріали щодо вчинення громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України, виділено та скеровано до Чернівецької митниці для прийняття рішення в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту постанови від 13.08.2024 року про закриття кримінального провадження внесеного ЄРДР №0000061 від 08.02.2023 року, в ході досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які пояснили, що грошові кошти, які були ними задекларовані та в подальшому вилучені працівниками правоохоронних органів, є їхніми особистими та належать виключно їм відповідно, а ті пояснення, які вони надавали працівникам митного контролю не відповідають дійсності та були надані під тиском.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Так, винна особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів.

Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом повинна доводитися обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінюються за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Таким чином, сам по собі протокол про ПМП не може вважатись однозначним та беззаперечним доказом вини, а обставини відображенні у ньому мають бути підтвердженні сукупністю інших доказів.

Натомість, матеріали справи не містять сукупності доказів на підтвердження за принципом «поза розумними сумнівом» вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 251 КУпАП, ст.ст. 458, 471, 487, 489, 493, 494, 495 МК України, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову Чернівецької митниці №0109/40800/23 від 06.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 583790,80 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна