Справа № 420/36829/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36829/23

Головуючий І інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 26.03.2024р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Імпорт» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

27.12.2023р. ТОВ «Альянс Імпорт» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Держмитслужби) про коригування митної вартості товарів від 24.10.2023р. №UА500500/2023/000684/2, від 08.11.2023р. №UА500500/2023/000743/2, а також від 17.11.2023р. №UА500500/2023/000774/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості є протиправними, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки під час декларування товарів, Товариством подано повний пакет документів, необхідний для митного оформлення вказаного в декларації товару. Втім, не дивлячись на подання позивачем повного пакету необхідних, передбачених МК України документів, відповідачем було прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості за резервним методом. У той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ТОВ «Альянс Імпорт» - задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.10.2023р. №UА500500/2023/000684/2, від 08.11.2023р. №UА500500/2023/000743/2, а також від 17.11.2023р. №UА500500/2023/000774/2. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Альянс Імпорт» судові витрати у розмірі 3401,25 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 25.04.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024р. і прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ «Альянс Імпорт» - залишити без задоволення.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

07.05.2024р. матеріали даної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «Альянс Імпорт» зареєстроване як юридична особа 28.03.2017р. Згідно з кодами КВЕД, видами економічної діяльності ТОВ «Альянс Імпорт» є: 45.11 торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами. (основний); 45.31 оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.19 торгівля іншими автотранспортними засобами; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.18 діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.2021р. оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 96.09 надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.91 роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.22 допоміжне обслуговування водного транспорту; 52.24 транспортне оброблення вантажів; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 45.32 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.40 торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.37 оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами.

17.04.2021р. між ТОВ «Альянс Імпорт» та компанією «YOSHIHIDE SHOTEN CO., LTD (Японія) було укладено контракт №21121, відповідно до якого, продавець здійснює поставку та продає, а покупець приймає товар: мотоцикли, скутери, мопеди, нові та б/у, різного стану та комплектації, згідно з умовами цього Контракту.

Згідно з п.1.2,2.1 Контракту, характеристики, умови поставок та особливості товару по даному Контракту повинні бути вказані в Специфікації та/або в Інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Якісні та кількісні характеристики товару визначаються специфікаціями та/або інвойсами.

Відповідно до п.п.4.1-4.4 Контракту, ціна за товар по даному Контракту встановлюється в доларах США. Ціни на товар вказуються в Інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту, для кожної поставки окремо. Загальна вартість Контракту визначається додаванням вартості всього поставленого товару. Загальна вартість Контракту визначається в розмірі 950000 доларів США та може бути змінена за згодою сторонами цього Контракту.

За умовами п.п.5.2,5.3 Контракту, оплата за товар, що постачається по даному Контракту, здійснюється шляхом банківського переказу протягом шести календарних місяців з моменту (дати) перетину товарів митного кордону України.

Можлива оплата шляхом здійснення попереднього платежу у розмірах і на умовах, обумовлених додатково у Додатках (Інвойсах) конкретного постачання.

Пунктом 3.4 визначено, що умови поставки по даному Контракту розуміються у відповідності до їх трактування «Інкотермс-2020».

На виконання вказаного Контракту «продавцем» було узгоджено постачання 3 партій товару, по цінам, вказаним в рахунках-фактурах (інвойсах):

- від 25.07.2023р. №089, згідно з яким вартість товару становить 17870 доларів США;

- від 13.08.2023р. №092, згідно з яким вартість товару становить 60368 доларів США;

- від 31.08.2023р. №094, згідно з яким вартість товару становить 63406 доларів США.

З метою здійснення митного оформлення товару, представником позивача (декларантом) подано митні декларації, в яких митна вартість товару була визначена за ціною інвойсів (рахунку-фактури).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях митної вартості товару та обраного методу його визначення Декларант надав митному органу разом з деклараціями наступні документи:

По ВМД №23UA00U6 від 23.10.2023р.:

0271* Пакувальний лист №089 від 25.07.2023р.

0380* Рахунок-фактура (iнвойс) №089 від 25.07.2023р.

0714* Домашній коносамент № TYO0569626 від 01.08.2023р.

0730* Автотранспортна накладна б/н від від 18.10.2023р.

0821* Супровідний документ T1 №23ROCT43 від 17.10.2023р.

0862* Декларація про походження товару №089 від 25.07.2023р.

3016* Висновок про вартісні характеристики товару Висновок НДІСЕО №423/23 від 23.10.2023р.

4100* Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1121 від 17.04.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Додаткова угода №1 від 05.08.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Додаткова угода №2 від 25.10.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Специфікація №089 від 25.07.2023р.

9000* Лист декларанта №2310/1 від 23.10.2023р.

9000* Лист декларанта №2410/2 від 24.10.2023р.

По ВМД №23UA51U2 від 06.11.2023:

0271* Пакувальний лист №092 від 13.08.2023р.

0380* Рахунок-фактура (iнвойс) №092 від 13.08.2023р.

0705* Коносамент №TMCNDRNI60/53 від 22.10.2023р.

0714* Домашній коносамент №TLC230827095 від 22.08.2023р.

0730* Автотранспортна накладна №117114 від 02.11.2023р.

0862* Декларація про походження товару №092 від 13.08.2023р.

3016* Висновок про вартісні характеристики товару Висновок НДІСЕО №461/23 від 03.11.2023р.

4100* Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1121 від 17.04.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Додаткова угода №1 від 05.08.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Додаткова угода №2 від 25.10.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Специфікація №092 від 13.08.2023р.

9000* Лист декларанта №0611/1 від 06.11.2023р.

9000* Лист декларанта №0711/1 від 07.11.2023р.

По ВМД №23UA99U3 від 10.11.2023:

0271* Пакувальний лист №094 від 31.08.2023р.

0380* Рахунок-фактура (iнвойс) №094 від 31.08.2023р.

0705* Коносамент №231028663 від 29.10.2023р.

0714* Домашній коносамент №TLC230927229 від 19.09.2023р.

0730* Автотранспортна накладна №115124 від 07.11.2023р.

0821* Супровідний документ T1 №23ROCT04 від 07.11.2023р.

0862* Декларація про походження товару №094 від 31.08.2023р.

3016* Висновок про вартісні характеристики товару Висновок НДІСЕО №476/23 від 10.11.2023р.

4100* Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1121 від 17.04.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Додаткова угода №1 від 05.08.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Додаткова угода №2 від 25.10.2021р.

4103* Доповнення до зовнішньоекономічного договору Специфікація №094 від 31.08.2023р.

9000* Довіреність №1611 від 16.11.2023р. 9000* Лист декларанта №1011/1 від 10.11.2023р.

9000* Лист декларанта №1611/1 від 16.11.2023р.

Однак, Одеською митницею було складено у відношенні ТОВ «Альянс Імпорт»:

1) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/0001338 від 24.10.2023р. та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/0000684/2 від 24.10.2023р., яким було здійснено коригування на підставі проведеного аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим: товар 1 - становить 160 доларів США/шт (МД від 20.09.2023р. №UA500020/2023/12253) ніж заявлено декларантом 121,00 доларів США/шт.;. товар 2 - становить 160 доларів США/шт (МД від 20.09.2023р. №UA500020/2023/12253) ніж заявлено декларантом 131 доларів США/шт товар 3 - становить 160 доларів США/шт (МД від 18.09.2023р. №UA500020/2023/12040) ніж заявлено декларантом 131 доларів США/ шт товар 4 - становить 160 доларів США/шт (МД від 18.09.2023р. №UA500020/2023/12040) ніж заявлено декларантом 121 доларів США/шт товар 5 - становить 160 доларів США/шт (МД від 20.09.2023р. №UA500020/2023/12040) ніж заявлено декларантом 131 доларів США/шт.

Рішення про коригування митної вартості товару містить наступні підстави для відмови в прийнятті митної декларації за заявленою декларантом митною вартістю товарів, а саме:

- відповідно зовнішньоекономічний договору (контракту) від 17.04.2021р. № 1121, додаткова угода №1 від 05.08.2021р., додаткова угода №2 від 25.10.2021р. і специфікація №089 від 25.07.2023р. до Контакту та комерційного інвойсу від 25.07.2023р. №089 поставка товару здійснюється на умовах CPT Odessa. Вказані умови поставки CPT (фрахт/перевезення оплачені до) передбачають, що продавець доставить товар названому перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики, втрати чи пошкодження товару, які інші витрати передачі товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Однак в документах, що надані до митного оформлення відсутні відомості щодо витрат на транспортування, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товарів відповідно до вказаної умови поставки в повному обсязі.

- відповідно до п.8 Контракту, виробник зобов`язаний надати дистриб`ютору коносамент або авіанакладну, проте зазначені до митного оформлення не надавалися.

2) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/0001413 від 08.11.2023р., а також рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/0000743/2 від 08.11.2023р., яким було здійснено коригування на підставі проведеного аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим, а саме по товарам: №11 - 1800 доларів США/шт (МД від 16.08.2023р. №UA500080/2023/006773), №12 - 1410 доларів США/шт (МД від 03.08.2023р. №UA500080/2023/006227), №13 - 650 доларів США/шт (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №14 - 900 доларів США/шт (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №15 - 650 доларів США/шт (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №16 - 650 доларів США/шт (МД від 28.08.2023 №UA500080/2023/007188), №17 - 380 доларів США/шт (МД від 30.10.2023р. №UA500500/2023/038413), №20 - 2000 доларів США/шт (МД від 30.10.2023р. №UA500500/2023/038289), №22 - 500 доларів США/шт (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №24 - 2900 доларів США/шт (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №26 - 500 доларів США/шт (МД від 30.06.2023р. №UA500080/2023/005058), №34 - 800 доларів США/шт (МД від 29.06.2023р. №UA500500/2023/022202), №41 - 450 доларів США/шт (МД від 20.09.2023р. №UA500080/2023/008291).

Рішення містить наступні підстави для відмови в прийнятті митної декларації за заявленою декларантом митною вартістю товарів, а саме:

- у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару

- для підтвердження витрат на транспортування декларантом згідно з ч.2 ст.53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Проте до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати в якої відсутнє посилання на договір про перевезення та рахунок на оплату в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантажу.

3) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/0001449 від 17.11.2023р. та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/0000774/2 від 17.11.2023р., яким було здійснено коригування на підставі проведеного аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим по товарам: №(1-7) - 161 доларів США/шт (МД від МД від 30.10.2023 №UA500500/2023/038413), - 130,99 доларів США/шт., - 150,99 доларів США/шт., - 120,99 доларів США/шт., 5 - 130,99 доларів США/шт., - 131 доларів США/шт., - 151 доларів США/шт.; №8 - 600 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023 №UA500080/2023/007188), №9 - 600 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №10 - 5205 доларів США/шт., (МД від 06.09.2023р. №UA408040/2023/006216), №11- 5205 доларів США/шт., (МД від 06.09.2023р. №UA408040/2023/006216), №12 - 1400 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023р. №UA100380/2023/612250), №14 - 900 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №15 - 650 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №16 - 400 доларів США/шт., (МД від 14.09.2023р. №UA500080/2023/007972), №17 - 4337 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №18 - 1973 доларів США/шт., (МД від 19.06.2023р. №UA20918000/2023/30158), №19-20 - 2000 доларів США/шт., (МД від 04.06.2023р. №UA500080/2023/004102), №21 - 800 доларів США/шт., (МД від 20.07.2023р. №UA500080/2023/005683), №22 - 650 доларів США/шт., (МД від 28.08.2023р. №UA500080/2023/007188), №23 - 400 доларів США/шт., (МД від 27.09.2023р. №UA100380/2023/613823), №24 - 450 доларів США/шт., (МД від 05.07.2023р. №UA500020/2023/008852), №26 -836 доларів США/шт., (МД від 02.10.2023р. №UA100100/2023/446964), №28 - 1200 доларів США/шт., (МД від 05.04.2023р. №UA500080/2023/001990), №29 - 7289 доларів США/шт., (МД від 20.07.2023р. №UA500080/2023/005683), №30 - 1400 доларів США/шт., (МД від 27.09.2023р. №UA100380/2023/613823), №31 - 5248 доларів США/шт., (МД від 21.09.2023р. №UA209200/2023/033464), №32 - 7100 доларів США/шт., (МД від 03.08.2023р. №UA500080/2023/006227), №33 - 1100 доларів США/шт., (МД від 30.10.2023р. №UA500500/2023/038413), №34 - 1650 доларів США/шт., (МД від 04.06.2023р. №UA500080/2023/004102), №35 - 5000 доларів США/шт., (МД від 04.11.2023р. №UA500500/2023/039210), №36 - 2000 доларів США/шт., (МД від 30.10.2023р. №UA500500/2023/038289).

У рішеннях про коригування митної вартості товару було зазначено наступне:

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 17.04.2021р. №1121 та специфікації до нього, рахунок-фактура (інвойс) від 31.08.2023р. №094 та інші документи. Відповідно до ч.5 ст.54 МК України, митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Згідно з вимогами ч.1 ст.337 МК України, що перевірка документів та відомостей здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України. У відповідності до ст.52 МК України, декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Не погоджуючись із рішеннями Одеської митниці, вважаючи їх протиправними та такими, що прийняті без урахування усіх обставин справи, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно з визначенням, наведеним у ч.1 ст.4 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), «митним контролем» є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Як слідує зі змісту положень ст.49 МК України, митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.4,5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Як визначено ч.3 ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст.50 МК України).

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Як передбачено ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Так, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до ч.7 ст.55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених ст.255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом із митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у ч.10 ст.58 МК України, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у ч.11 ст.58 цього ж Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у ч.8 цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості, а також правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом з`явлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу і документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 зазначеної статті, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до приписів ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У відповідності до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, як передбачено ч.6 вищевказаної статті, декларант або ж уповноважена ним особа за власним бажанням може подати наявні у них додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Водночас, витребуванню підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Але, при цьому, необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності саме обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари. Такі сумніви митниці вважаються обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять суттєві розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, наведені вище приписи діючого митного законодавства фактично зобов`язують митний орган зазначити чіткі та конкретні обставини, які викликали у нього відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

При чому, відповідно до ст.55 МК України, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у ч.9 цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами ч.ч.1,2 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Зокрема, аналізуючи наведені у спірних рішеннях про коригування митної вартості товару від 24.10.2023р. №UА500500/2023/000684/2, від 08.11.2023р. №UА500500/2023/000743/2, а також від 17.11.2023р. №UА500500/2023/000774/2, обставини, котрі слугували підставою для їх винесення, а також доводи, аргументи учасників справи, у їх сукупності, судова колегія вкотре наголошує, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Так, у рішенні від 24.10.2023р. №UA500500/2023/0000684/2 підставами для коригування митної вартості відповідачем було зазначено, що відповідно зовнішньо-економічного договору (контракту) від 17.04.2021р. №1121, додаткової угоди №1 від 05.08.2021р. та від 25.10.2021р. №2, і специфікації від 25.07.2023р. №089 до Контакту та комерційного інвойсу від 25.07.2023р. №089 поставка товару здійснюється на умовах CPT Odessa. Однак, в документах, що були надані до митного оформлення відсутні відомості щодо витрат на транспортування, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товарів відповідно до вказаної умови поставки в повному обсязі. Крім того, в оскаржуваному рішенні митним органом було вказано, що згідно до п.8 Контракту виробник зобов`язаний надати дистриб`ютору коносамент або авіанакладну, проте зазначені до митного оформлення не надавалися.

Проте, яке вірно зазначив суд 1-ї інстанції, термін CPT (carriage paid to (... named place of destination), фрахт/перевезення оплачено до (... назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

За п.А.3 Інкотермс, продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Якщо такого пункту не узгоджено або ж не визначено практикою поставок, продавець може вибрати пункт у межах названого місця призначення, який найбільш задовольняє його цілям.

У відповідності до п.Б.3 Інкотермс, за умовами поставки СРТ у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення.

Згідно з п.9.3. Інкотермс, «C» - терміни вимагають від продавця укласти договір перевезення на звичайних умовах за свій власний рахунок. А відтак, пункт, до якого він повинен оплачувати транспортні витрати, обов`язково має бути зазначений після відповідного «C» - терміна.

Сутнісна природа «C» - термінів як умов договорів відправлення також відображається у використанні документарних акредитивів як переважного засобу платежу за цих обставин. У випадках, коли сторони договору купівлі-продажу домовилися, що продавець одержить оплату при поданні погоджених вантажовідправних документів до банку відповідно з умовами документарного акредитиву, несення продавцем подальших ризиків і витрат після одержання оплати, за акредитивом чи іншим шляхом, після відвантаження й відправлення товару суперечило б ключовій меті документарного акредитиву.

Продавець несе витрати за договором перевезення незалежно від того, чи фрахт підлягає оплаті вперед відправки (в пункті відправки), чи то в місці призначення; однак додаткові витрати, що можуть виникнути внаслідок подій, що матимуть місце після відвантаження й відправлення, обов`язково покладаються на покупця.

Таким чином, митним органом помилково зазначено щодо неможливості з`ясувати чи включено продавцем транспортні витрати до складових митної вартості, оскільки відповідно до матеріалів справи на продавця покладаються витрати за договором перевезення незалежно від того, чи сплачується вони після відвантаження або після прибуття до пункту призначення.

У цьому ж контексті, слід зазначити про те, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки таких спірних відомостей, а також зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Позивачем, у свою чергу, було надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Зокрема, колегія суддів звертає увагу на те, що при оформлені морського перевезення вантажу, згідно зі сталою практикою оформлюється два типи коносаментів: лінійний коносамент (Master bill of loading) та домашній коносамент (House bill of loading).

Лінійний коносамент видається морським перевізником і підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/бронювання певного вантажомісця на судні (відповідно до ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту. Домашній коносамент видається вже безпосередньо експедитором зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу.

Якщо суб`єкт ЗЕД працює безпосередньо з морською лінією, випускається лише лінійний коносамент, із зазначенням фактичного вантажовідправника і вантажоодержувача.

Як уже встановлено судами обох інстанцій та підтверджується матеріалами справи, морською лінією CMA CGM оформлений лінійний коносамент під номером №TYO0569626 щодо перевезення з Осаки (Японія) в Констанца (Румунія) вантажу у контейнері CMAU7990620, пломба С9456294, з зазначенням ваги вантажу, найменування, кількості та вартості товару, тощо.

Для митного оформлення товару разом з митною декларацією №23UA00U6 від 23.10.2023р. було надано коносамент №TYO0569626 від 01.08.2023р., про що зазначено у графі 44 ВМД під кодом « 0714» - №TYO0569626 від 01.08.2023р.

Автотранспортна накладна б/н від 18.10.2023р. також містить номер контейнера CMAU7990620 та інформацію щодо товару.

Також, у Специфікації від 25.07.2023р. №089 та Пакувальному листі від 25.07.2023р. №089, у графі «WAYBILL» зазначено номер коносамента: B/L No. (№ коносаменту): TYO0569626 та інші відомості, необхідні для ототожнення.

Отже, інформація про товар беззаперечно співпадає з відомостями, зазначеними декларантом в ВМД, та узгоджується із відомостями в товаросупровідних документах, які наявні в матеріалах справи та надавались до митного органу, в тому числі, з реквізитами, необхідними для ідентифікації ввезеного товару та пов`язання наданого коносаменту з даною поставкою товару.

Що ж стосується оскаржуваного рішення від 08.11.2023р. №UA500500/2023/0000743/2, то таке обґрунтовано тим, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Також, у зазначеному рішенні митним органом було вказано, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом у відповідності до ч.2 ст.53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Проте, до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якій відсутнє посилання на договір про перевезення, та рахунок на оплату, в якому не були зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантаж

У той же час, надаючи оцінку зазначим обставинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.А.9 Інкотермс, за умовами поставки СРТ, продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі ст.А.4.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Окрім того, згідно з п.А.6. Інкотермс, продавець зобов`язаний, з урахуванням положень ст.Б.6: - нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності зі ст.А.4, а також сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, що випливають із ст.А.3 «а», включаючи витрати щодо завантаження товару та будь-які платежі за розвантаження його в місці призначення, покладені на продавця відповідно до договору перевезення.

Так, судом апеляційної інстанції було досліджено умови, які закріплені у п.п.6.1 Контракту від 17.04.2021р. за №1121, та встановлено факт узгодження між сторонами того, що упаковка, в якій відвантажується товар повинна відповідати встановленим в Україні стандартам або ж технічним умовам та забезпечувати при умові належного поводження з вантажем, збереження товару під час транспортування.

Також, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37 МД «Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що товар, у даному випадку, надійшов у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.

Відповідно, митний орган помилково дійшов висновку, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані відносно даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Відповідач мав всі необхідні документи, що містили дані про таку складову митної вартості, як вартість упаковки чи вартість пакувальних матеріалів і робіт, пов`язаних з пакуванням, а саме: дані про те, що вартість упаковки та робіт з пакування були включені Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодування з боку позивача не підлягали.

Правова позиція стосовно включення вартості пакування до митної вартості неодноразово була викладена Верховних Судом, зокрема, у постановах від 06.03.2018р. у справі №815/3142/17, від 16.07.2020р. у справі №804/3632/17 та інших.

Разом із тим, слід зауважити на тому, що до митного оформлення товару за митною декларацією від 06.11.2023р. за №23UA51U2 довідка про транспортні витрати та рахунок на оплату позивачем взагалі не надавалися, що, власне, свідчить про помилковість та безпідставність доводів митного органу про те, що до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати, в якій відсутнє посилання на договір про перевезення ,та рахунок на оплату, в якому не зазначені витрати на завантажування та розвантажування вантаж

Більше того, як уже зазначалося судом вище, митний орган дійшов помилкового висновку про неможливість з`ясування того чи включено продавцем транспортні витрати до складових митної вартості, оскільки, відповідно до встановлених обставин даної справи, на продавця покладаються витрати за договором перевезення незалежно від того, чи сплачується вони після відвантаження або після прибуття до пункту призначення.

Водночас, проаналізувавши останнє рішення від 17.11.2023р. за №UA500500/2023/0000774/2, колегією суддів встановлено, що митним органом у ньому процитовано лише положення статей МК України без зазначення підстав з яких не було застосовано «основний метод» визначення митної вартості - за ціною договору та які суперечності або неточності було виявлено митний органом у поданих разом з митною декларацією документах.

Так, з формулювання, наведеного у спірному рішенні, не вбачається можливим встановити, який метод визначення митної вартості оцінюваних товарів було застосовано та на підставі якої саме інформації було здійснено коригування.

Надаючи оцінку зазначеним висновкам суду 1-ї інстанції у вимірі встановлених обставин даної справи та доводів апеляційної скарги, колегія суддів наголошує на тому, що оскаржуване рішення відповідача є актом індивідуальної дії відносно ТОВ «Альянс Імпорт».

Головною рисою таких актів є їх конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи чи осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених такими актами; чітка відповідність таких актів нормам чинного законодавства.

Отже, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії (акту правозастосування), є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом (відповідачем) конкретних підстав (фактичних та юридичних) та, серед іншого, переконливих та зрозумілих мотивів їх прийняття. Разом із тим, принцип обґрунтованості рішень вимагає від відповідача враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує чинне законодавство, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього останній має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Також, Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003р. зазначено, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вищевикладене, рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати всі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або ж відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли мають місце несприятливі для особи рішення.

Однак, як вірно зазначив суд попередньої інстанції, спірне рішення відповідача від 17.11.2023р. №UA500500/2023/0000774/2 не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, що, у свою чергу, породжує його неоднозначне трактування та впливає на можливість реалізації права та обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, зазначені митницею у повідомленнях та рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Позивачем, у свою чергу, було надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо суті позовних вимог, колегія суддів наголошує на тому, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію, а також в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, та інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, а тому така інформаційна база не містить усіх об`єктивних даних стосовно імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Так, Верховним Судом у багатьох постановах неодноразово зосереджено увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише тільки на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України, не передбачено.

З приводу неподання усіх документів, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги митного органу про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої Товариством, на цій підставі - необґрунтованим, оскільки відповідно до ст.53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових не зазначаючи яких саме, не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови Верховного Суду від 27.04.2020р. у справі №140/804/19, від 11.06.2020р. у справі №815/5464/16, від 30.04.2020р. у справі №820/231/16)

Як вже зазначалося вище, згідно з приписами ч.2 ст.55 МК України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012р. за №598, рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Враховуючи вище викладені обставини, а також відсутність у митного органу будь-яких належних доказів на підтвердження своєї позиції, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем для митного оформлення були надані усі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Тобто, судами обох інстанцій по справі беззаперечно встановлено, що позивачем, в даному випадку, було надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів усі документи, які передбачені ч.2 ст.53 МК України. При цьому, усі подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч.ч.4,5 ст.58 МК України.

Висновки ж відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами даної справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Аналогічна правова позиція з цих спірних питань викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №808/9123/15.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржувані рішення не відповідають критеріям, визначеним ст.2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що дані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується і ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення має засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 31.01.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко