Справа № 175/3665/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 175/3665/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року (суддя Дараган Л.В.)

у справі №175/3665/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорту, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00011185 від 13 липня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем під час прийняття спірної постанови не враховано, що напівпричепи є спеціалізованими трьох вісними контейнеровозами з нормативним параметром максимально допустимої ваги 42 тони, а тому неправомірно застосовано вагові норми як до звичайної вантажівки 40 тон, у зв`язку з чим, розрахунки, проведені у спірній постанові, виконані не вірно і не можуть бути взяті за основу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорту, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00011185 від 13 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень 00 копійок.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрито.

Також стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Суд виходив з того, що відповідачем висновок про перевищення вагових параметрів транспортним засобом зроблено без урахування технічних характеристик такого транспортного засобу, який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом та до якого відповідно до п.22.5 ПДР встановлено інші максимальні вагові параметри, ніж ті, які у спірному випадку застосовані відповідачем - 40 т.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи. Відповідач вказує, що факт перевищення позивачем максимально допустимих показників навантаження встановлено автоматизованою системою, а її результати відображені в оскаржуваній постанові. При цьому, як зазначає відповідач, зміст та форма оскаржуваної постанови відповідає вимогам КУпАП, в ній наявна інформація про транспортний засіб, час та місце здійснення вимірювання маси вантажу, результати такого вимірювання, технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення та результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення. Постанова, у тому числі, містить посилання на веб-сайт в мережі Інтернет, де особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації. За позицією відповідача, судом першої інстанції неправильно визначено призначення транспортного засобу як контейнеровоз, оскільки контейнеровоз є транспортним засобом, призначеним для перевезення контейнерів, чого у спірному випадку місця не мало, оскільки за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Відповідач вважає, що позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні міжнародних та національних норм. Оскільки перевезення здійснювалось транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні наведених відповідачем норм, тому він вважає, що фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорту, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00011185 від 13 липня 2023 року, позивач - ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до цієї постанови 07.06.2023 о 16 годині 28 хвилин за адресою: автодорога Н-11, 76 км + 702 м, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на транспорті зафіксовано транспортний засіб марки «DAF XF 460 FTP», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,238 % (3,695 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, зав. №16, сертифікат відповідності UA.TR. 1 13-0619/11F-22; 0695/11F-22, чинний до 26.12.2023.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення, виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 43695 кг; фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 штук, спарені колеса 2 вісь, відстань між вісями 1 2 3800 мм, 2 3 3970 мм, 3 4 1310 мм, 4 5 1300 мм, навантаження на вісь 1 8500 кг, 2 11850 кг, 3 9250 кг, 4 9550 кг, 5 9400 кг, загальна маса 48550 кг, висота 3,843 м, ширина 2,563 м, довжина 11,933 м.

Не погодившись із означеною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (Примітка дост.132-1 КУпАП).

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

- фактичної маси (пп. «б»):

Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тон; трьохвісний автомобіль - 25 тон (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль - 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тон.

Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

В спірному випадку, як встановлено судом першої інстанції, скаржником не спростовано, у постанові серії АА №00011185 від 13 липня 2023 року міститься посилання в Інтернеті на вебсайт із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме: фронтальне і заднє фото транспортного засобу, і з якого вбачається, що він є двовісним тягачем, який рухається разом з напівпричепом (контейнеровозом). Будь-яких відомостей щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу, параметрів цього напівпричепу (контейнеровозу) та врахування цих параметрів вищевказана постанова не містить.

Судом встановлено, що 07 червня 2023 року вантажний спеціалізований сідловий тягач марки «DAF», моделі «XF 460 FTP», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу у спеціалізованому напівпричепі контейнеровозі марки «BLUMHARDT», моделі «CONT SAL 40Е», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів транспортний засіб марки «DAF», моделі «XF 460 FTP», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є вантажним спеціалізованим сідловим тягачем. Транспортний засіб марки «BLUMHARDT», моделі «CONT SAL 40Е», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є спеціалізованим напівпричепом спеціалізованим Н/ПР контейнеровозом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що дозволена фактична маса для такого транспортного засобу становить 42 тони, а не 40 тон, як вважає відповідач.

При цьому відповідачем не заперечується, що перевезення вантажу здійснювалося транспортним засобом - спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом. Позиція відповідача полягає в тому, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер; фотографія транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення не містить жодних ознак перевезення на напівпричепі контейнера, оскільки вбачається відсутність жодного видимого маркування контейнеру (розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера).

Посилаючись, зокрема, на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, відповідач зазначає, якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, той і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню.

Суд першої інстанції з цього приводу зазначив, що Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року за №363, визначено, що: вантажний контейнер це одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше); сідельний тягач це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

У приписах п. 17.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні №363 вказано, що для перевезення контейнерів, перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо). Тобто, контейнеровоз це тип напівпричепа, що здійснює перевезення одного або більше контейнерів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, вважає також за необхідне зауважити, що на законодавчому рівні відсутня вимога визнання транспортного засобу контейнеровозом лише в разі перевезення ним контейнеру. Зазначене може бути пов`язане з тим, що такий транспортний засіб як контейнеровоз має конструктивні особливості, що надають йому перевагу порівняно з іншими вантажними транспортними засобами в частині тиску на дорожнє покриття, що й знайшло своє відображення у вигляді законодавчого дозволу рухатись з підвищеною межею вагових параметрів. Тому наведені пояснення відповідача визнаються судом помилковими.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до пункту 16 статті 4 Митного кодексу України контейнер - транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та розвантажувати;

д) що має внутрішній об`єм не менше одного метра кубічного.

Термін «контейнер» включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови прирівнюються до контейнерів.

Тобто, контейнер є транспортним обладнанням призначеним для перевезення вантажу. При цьому, контейнером визнається клітка, знімна цистерна або подібний засіб.

Виходячи з визначеного поняття «контейнер», суд вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано факт проїзду означеного вище транспортного засобу з напівпричепом-контейнеровозом, оскільки з даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається транспортний засіб, який є двовісним тягачем і який рухається разом з напівпричепом (контейнеровозом).

Відповідач, посилаючись на не доведення позивачем використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням, не наводить будь-яких обґрунтованих аргументів та належних доказів щодо типу та виду транспортного обладнання, яке встановлено на напівпричепі. Висновок, що спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер, зроблений відповідачем виключно з огляду на відсутність жодного видимого маркування контейнеру (розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера). Втім, таке мотивування не відповідає наведеним вище нормам, оскільки наявність відповідного маркування не є єдиною та виключною ознакою такого транспортного обладнання як контейнер.

Крім того, з приводу позиції відповідача слід зазначити, що в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення (ч.2 ст.77 КАС України).

В той же час надані відповідачем докази не дозволяють дійти висновку, на яких наполягає відповідач, а саме: обладнання для перевезення вантажу, встановлене на напівпричепі контейнеровозі, не є контейнером.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про сумнівну достовірність зроблених відповідачем вимірювань стосовно вантажу, який перевозився вказаним автотранспортним засобом, оскільки не можливо встановити на підставі чого відповідач, не визначивши тип, модель, марку напівпричепу, для розрахунку відсотку перевищення маси застосував передбачені п. 22.5 Правил дорожнього руху України параметри для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом.

Отже, оскільки у спірному випадку при визначенні максимально допустимих параметрів навантаження відповідачем до уваги прийнято максимальну дозволену фактичну масу 40 тон, то зроблені розрахунки перевищення нормативних параметрів, є необґрунтованими, що свідчить про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА №00011185 від 13 липня 2023 року.

Суд першої інстанції під час розгляду справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року у справі №175/3665/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко