Справа № 405/6900/24
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/6900/24
Провадження №2-а/405/91/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тарасенко Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 405/6900/24 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому (позові) просить скасувати постанову серії ЕНА № 3140286 від 26 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрити, зазначивши в обґрунтування заявлених вимог, що 26 вересня 2024 року о 21:03 год. він керував автомобілем «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1 по трасі М05 Київ-Одеса 224 км., та проїжджаючипост дорожньої патрульної поліції, був зупинений поліцейським УПП в Черкаській області, який повідомив йому (позивачу), що, керуючи автомобілем, він рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, при цьому, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот та не здійснював випередження, при цьому, незважаючи на його пояснення, інспектором УПП в Черкаській області винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3140286 за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, вказав, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП розгляд справи в порядку ст. 279 КУпАП не проводився, його (позивача) не було ознайомлено з матеріалами справи, права не роз`яснювались, клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання було відхилене, він був позбавлений права користуватися юридичною допомогою адвоката, на його пояснення поліцейський не звернув увагу. Крім того, незважаючи на вимоги ст.22 КУпАП, яка регламентує, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, поліцейський діяв упереджено з явною метою виписати постанову, незважаючи на те, що положення цієї статті можуть бути застосовані до правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 КУпАП. Також поліцейський не звернув уваги на той факт, що дорожнє покриття по трасі М05 Київ-Одеса на багатьох ділянках поганої якості, особливо в Уманському районі. Через це іноді немає можливості їхати у правій полосі, як цього рекомендують ПДР, щоб уникнути небажаних пошкоджень автомобіля. Окрім того, не було звернуто увагу на те, що після поста дорожньої патрульної поліції є місце для розвороту автомобілів, для продовження руху у напрямку Києва, і щоб здійснити цей маневр водій повинен їхати у лівій смузі, завчасно приготувавшись до такого маневру, щоб не завдати перешкод для руху іншим водіям. З огляду на викладене вище, вважає, що справа не розглянута в точній відповідності з законом, при розгляді справи працівником поліції були порушені його права, правопорушення він не вчиняв, а тому постанова підлягає скасуванню з закриттям справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року зазначену позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову, запропоновано позивачу ОСОБА_1 в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: подати мотивовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши підстави поважності пропуску цього строку, а також сплатити судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На виконання вищевказаної ухвали суду позивачем ОСОБА_1 подано позовну заяву в новій редакції до відповідача Департаменту патрульної поліції, а також надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. та подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Крім того, з наданих позивачем доказів, судом встановлено, що позивачем було дотримано строки звернення до суду з адміністративним позовом, визначені ч.2 ст.286 КАС України.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило.

Клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін по справі до суду не надходили.

Представником відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Трохименко М.О. (діє на підставі довіреності №522/41/3/01-2024 від 08 січня 2024 року) подано відзив на позов, який зареєстрований судом 31 грудня 2024 року за вх. № 35650, за змістом якого просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що 26.09.2024 року близько 21 год. 03 хв. інспектор взводу патрульної поліції в м. Умань управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Вітер О.А. ніс службу на трасі М-05 Київ-Одеса по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час поліцейський став свідком того, як водій, керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , на 210 км траси М-05 Київ-Одеса 210 км. рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, при цьому не мав наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот та не здійснював випередження, чим порушив п. 11.5 ПДР, а тому, на підставі п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», вказаний транспортний засіб був зупинений. Поліцейський згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Після перевірки документів поліцейський відповідно до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розглянувши справу, поліцейський відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕНА № 3140286 за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Надалі поліцейський, згідно ст. 285 КУпАП, ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію. Також, позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови. Крім того, відповідно до п. 3 Розділу VIII Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів становить 30 діб. Відповідно до ч.4 Розділу VIII Наказу МВС №1026, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань. Не маючи інформації про наміри оскарження постанови серії ЕНА № 3140286 від 26.09.2024, строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратору (який зазначений в н. 7 оскаржуваної постанови), відповідно до Наказу МВС №1026, не було продовжено та через 30 днів такі відеозаписи були видалені із серверів зберігання. Враховуючи вищевикладене, не з вини відповідача, відповідач не може надати відеозаписи вчиненого правопорушення та спілкування з позивачем із зазначеного в постанові технічного засобу до суду, оскільки вони, відповідно до чинного законодавства видалені з серверів після закінчення строку зберігання.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що поліцейський діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням норм матеріального і процесуального права, та відповідно є такою, яка не має підстав для скасування.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, приймаючи до уваги поданий відповідачем Департаментом патрульної поліції Національної поліції України відзив на позов, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 вересня 2024 року інспектором 6 роти батальйону №1 УПП в Черкаській області ДПП старшим лейтенантом поліції Вітром О.А. винесено постанову серії ЕНА №3140286 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 26.09.2024 року о 20 год. 55 хв. на автомобільній дорозі М05 Київ - Одеса на 210 км., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, при цьому не мав наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот та не здійснював випередження, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху (порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку).

Позивачем оскаржується правомірність винесеного посадовою особою відповідача ДПП - інспектором 6 роти батальйону №1 УПП в Черкаській області ДПП старшим лейтенантом поліції Вітром О.А. рішення у формі постанови серії ЕНА №3140286 від 26 вересня 2024 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

При цьому, відповідно до п.11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з зазначеним позовом та вказуючи на безпідставність винесеної відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення, як на обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що дорожнє покриття по трасі М05 Київ - Одеса на багатьох ділянках поганої якості, у зв`язку з чим не має можливості їхати у правій крайній смузі, як того регламентують вимог ПДР, щоб уникнути небажаних пошкоджень автомобіля, та, крім того, працівником поліції не було враховано, що після поста дорожньої патрульної поліції є місце для розвороту автомобілів, для продовження руху у напрямку м.Києва, і щоб здійснити цей маневр водій повинен їхати у лівій смузі, завчасно приготувавшись до такого маневру, щоб не завдати перешкод для руху іншим водіям.

Відповідно до ПДР дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Разом з тим, відповідно до п.10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

При цьому, судом відзначається, що саме на водія покладено обов`язок враховувати дорожню обстановку для забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, стан дорожнього покриття, та, відповідно смугу для руху, яка буде безпечною як для учасників дорожнього руху, так і для уникнення пошкодження транспортного засобу, коли це не суперечить ПДР, та, крім того, відповідно до п.10.4 ПДР саме на водія покладено обов`язок перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Зазначені твердження позивача щодо неналежного стану дорожнього покриття по крайній правій смузі для руху в цьому ж напрямку, не спростовані відповідачем як у винесеній його службовою особою постанови відносно позивача за наслідками розгляду на місці зупинки транспортного засобу справи про адміністративне правопорушення, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів.

При цьому, судом відзначається, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення позивачем такого порушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА №3140286 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 вересня 2024 року, винесена посадовою особою суб`єкта владних повноважень ДПП - інспектором 6 роти батальйону №1 УПП в Черкаській області ДПП старшим лейтенантом поліції Вітром О.А., не містить достатніх та беззаперечних доказів, які б надавали підстави стверджувати, що позивачем було порушено вимоги п.11.5 Правил дорожнього руху, та, як наслідок, вчинення ним (позивачем) адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом, зокрема, ст. 251 КУпАП, доказами.

З огляду на викладене вище та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови серії ЕНА № 3140286 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 вересня 2024 року, і накладення адміністративного стягнення, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що службовою особою відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, на підставі чого позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3140286 від 26 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, як така, що винесена в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, - підлягає закриттю.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України та з огляду на те, що позивач при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір, з Департаменту патрульної поліції Національної поліції Українина користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., що документально підтверджується квитанцією від 23.10.2024 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3140286 від 26 вересня 2024 року, винесену інспектором роти № 6 батальйону №1 УПП в Черкаській області ДПП старшим лейтенантом поліції Вітром Олегом Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова