Справа № 420/2883/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2883/25
УХВАЛА

03 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бабенко Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІЙ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІЙ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань реєстрації / відмови в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11318391/32078502 від 27.06.2023 р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №10 від 16.06.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань реєстрації / відмови в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11318392/32078502 від 27.06.2023 р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №12 від 19.06.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань реєстрації / відмови в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11318393/32078502 від 27.06.2023 р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №14 від 22.06.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань реєстрації / відмови в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11318394/32078502 від 27.06.2023 р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №16 від 26.06.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань реєстрації / відмови в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11318390/32078502 від 27.06.2023 р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №48 від 28.08.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань реєстрації / відмови в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11318389/32078502 від 27.06.2023 р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №47 від 31.08.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі, датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №10 від 16.06.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі, датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №12 від 19.06.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі, датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №14 від 22.06.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі, датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №16 від 26.06.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі, датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №48 від 28.08.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному державному реєстрі, датою фактичного подання, податкову накладну ТОВ «ПАЛЛАДІЙ» №47 від 31.08.2023 року.

Відповідно до п.3, 5, 6 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суддя встановив наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки позов поданий із порушенням вимог встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З аналізу наведених положень Закону України «Про судовий збір» вбачається, що майновими є вимоги, для яких визначено ціну позову. Відповідно до позовних заяв немайнового характеру необхідно відносити вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

За змістом позовних вимог, позивачем заявлено вимоги немайнового характеру.

При цьому, кількість немайнових вимог дорівнює кількості оскаржуваних рішень Головного управління ДПС у Одеській області в особі Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, у даному випадку судовий збір сплачується за шість вимог немайнового характеру щодо оскарження рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги про зобов`язання ДПС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні є похідними позовними вимогами.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Отже, судовий збір за шість позовних вимог немайнового характеру складає 18168,00 грн. (за ставкою 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб за кожну вимогу немайнового характеру).

Проте, до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Отже, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у визначеному Законом України «Про судовий збір» розмірі.

Згідно із ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До суду з цим позовом позивач звернувся 29.01.2025.

Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення до суду з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, яка обґрунтована тим, що директор товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІЙ» ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи та перед отриманням статусу інваліда, він проходив лікування, знаходився на стаціонарному лікуванні тривалий час. Окрім того, вказує, що у період з 11.07.2024 по 12.09.2024 р. ОСОБА_1 здійснював виїзд за кордон з метою лікування. При цьому, єдиний засновник товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІЙ» - ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 протягом 2021-2024 р. регулярно супроводжує чоловіка до лікарень України та за кордоном. Окрім того, позивач посилається на скрутний воєнний стан у державі.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя вказує про наступне.

Суддя зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.

Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.

Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення «Девеер проти Бельгії», «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, суддя вказує про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його лікування та перебування за кордоном саме з таких підстав.

При цьому, посилання позивача на ведення на території України воєнного стану є необґрунтованим, з огляду на таке.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Загальний підхід до оцінки поважності причин пропуску строків повинен передбачати не просто посилання на воєнний стан, а доведення перешкоди для своєчасного здійснення процесуальних прав.

Суддя зауважує, що позивачем не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних непереборних причин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Відтак, суд визнає неповажними зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Про наявність інших підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, у заяві позивач не повідомляє.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із зазначеним позовом, а підстави про поновлення строку звернення до суду суддя визнав неповажними, суддя зазначає про необхідність надання заяви про поновлення строку для звернення до суду із зазначеними вимогами та доказів поважності причин його пропуску.

При цьому, суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що, відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак позивачу необхідно надати до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин пропуску такого строку з наданням відповідних доказів;

- доказів про сплату судового збору у розмірі 18168,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.160, 161, 169 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та відмовити в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДІЙ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом строк недоліків, позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро БАБЕНКО