Справа № 160/14071/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/14071/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 року (головуючий суддя Єфанова О.М.)

в адміністративній справі №160/14071/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 30.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду Уідзаїни в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію до пенсії; без обмеження, починаючи з 01.03.2023, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, викладену у листі від 15.05.2024 № 29812-19237/Р-01/8-0400/24;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплачувати індексацію (підвищення) до пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.03.2023 року відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 (виходячи із розрахунку: 10760,79 грн (основний розмір пенсії) 41506,51 грн (Індексація за 2022 рік) = 12267,3 грн х 19,7% = 2416,66 грн), тобто у сумі 2416,66 грн., у розмірі її фактичного нарахування у повному обсязі без обмеження розміром 1500 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 1 березня 2023 року згідно Постанови №168 було проведено індексацію пенсій. Згідно пункту 1 названої Постанови установлено, що з 1 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197. Позивач наголошує, що фактично пенсія була збільшена не на коефіцієнт 1,197, а із застосуванням максимального розміру індексації у 1500 грн. Позивач уважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання пенсії в належному розмірі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що індексація пенсії позивача з 01.03.2023 року проведена відповідачем у межах чинного законодавства із дотриманням умови, що підвищення, відповідно до пункту 10 постанови КМУ №168, не може перевищувати 1500грн. При цьому, норма законодавства про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень, не є дискримінаційною відносно позивача. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вказує, що не передбачено право Кабінету міністрів України у 2023 році визначати мінімальний розмір збільшення пенсій відповідно до інших правил, ніж ті, що імперативно визначені абз.2 ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або встановлювати будь-які обмеження розміру зазначеного мінімального збільшення пенсій.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

16.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення нарахування та виплату індексації пенсії з 01.03.2023 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, тобто у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь яких обмежень, у тому числі без обмеження розміром 1500 грн.

Відповідач листом від 15.05.2024 за №29812-19237/Р-01/8-0400/24 відмовив в індексації пенсії із застосуванням коефіцієнту збільшення у розмірі 1,197, мотивуючи це тим, що: «...для проведення індексації, що перевищує 1500грн, немає законних підстав». Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-XII.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

У положеннях статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Закону України №2262-XII у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини 4 статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Приписами статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 % (ст.4 ЗУ №1282-XII).

Відповідно до пункту 8 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено, що у 2023 році частина 2 та абзац 5 частини 4 статті 42, третє речення абзацу 1 пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частина 2 статті 22, стаття 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", частина 2 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в редакції Закону України від 21 вересня 2022 року N 2620-IX, частина 4 статті 54, частина 2 статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", частина 4 статті 12 та абзац 2 пункту 12 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", частина 6 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", абзац 2 частини 5 статті 6 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", стаття 29 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 24.02.2023 року прийнято Постанову №168.

Пунктом 1 названої Постанови встановлено, що з 01.03.2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Відповідно до пункту 2 Постанови №168 з 01.03.2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України №2262-XII (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Пунктом 10 Постанови №168 установлено, що у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500гривень.

Отже, відповідно до наведених положень Постанови КМУ №168 Кабінет Міністрів України запровадив тимчасове обмеження на максимальний розмір індексації пенсій, а саме розмір підвищення пенсії за результатами індексації обмежено 1500 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що з 01 березня 2023 року позивачу підвищено пенсію на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 Постанови №168, однак у межах максимальної суми 1500грн.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що індексація пенсії позивача з 01.03.2023 року проведена відповідачем у межах чинного законодавства із дотриманням умови, що підвищення, відповідно до пункту 10 постанови КМУ №168, не може перевищувати 1500грн.

При цьому, норма законодавства про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500,00 гривень, не є дискримінаційною відносно позивача.

Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення максимального розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії на підставі індексації, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Враховуючи зазначене, дії відповідача щодо нарахування позивачу індексації в сумі 1500грн є правомірними.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23.01.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова