Справа № 160/28430/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державного реєстратора Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
25.10.2024 Державний реєстратор Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 08.10.2024 №2882/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 ».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним наказом, зазначаючи, що у відповідача не було правових підстав для проведення камеральної перевірки, оскільки лист Криворізької східної окружної прокуратури до переліку підстав для проведення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації не входить. Позивач вважає, що прокурор має право звернутись до Міністерства юстиції України виключно на підставі певного процесуального рішення у формі постанови, а не листа. Більше того, прокурор, на підставі вірно оформленого процесуального документу, мав право лише звернутись до Міністерства юстиції України з витребуванням наявних висновків ревізій чи актів перевірки, однак не з вимогою про проведення перевірки. Позивач вказує, що нею було проведено реєстрацію права власності на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2023 №211/7491/23, яким було визнано право власності на металевий кіоск за відповідною адресою. Отже, позивач вважає, що підставі для відмови у проведенні державної реєстрації були відсутні. Державний реєстратор не є експертом у неспецифічній йому діяльності, а лише під час проведення реєстраційних дій використовує відомості, зокрема, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. Відповідальність за внесення даних та надання ідентифікатору об`єкта в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва покладається не на державного реєстратора, а на відповідну уповноважену особу. Усі відомості про зареєстрований об`єкт позивачем були отримані з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, як того вимагає Закон та Порядок. Таким чином, що в ході проведення реєстрації прав власності на вказане вище майно позивачем дотримано вимоги чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав, а також усі реєстраційні дії виконано у чіткій відповідності до ст. 10 та ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дотримуючись процедури. Частиною 1 ст. 24 Закону №1952-IV встановлено підстави для відмови в державній реєстрації прав. Отже, реєстратор діяв у чіткій відповідності до положень реєстраційного законодавства та його загальних засад, що свідчить про відсутність порушень чинного законодавства. Таким чином, з огляду на подані до реєстрації документи, та вичерпний перелік підстав для відмови в такій реєстрації наведений у ч. 1 ст. 24 Закону №1952-IV позивач вважає, що не мала підстав для відмови у здійсненні вказаних реєстраційних дій 06.03.2024, а тому оскаржуваний наказ є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Разом із позовною заявою Державним реєстратором Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
18.11.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що посилання позивача на норми Порядку №990 в редакції, яка втратила чинність на момент виникнення спірних правовідносин, призвело до невірного трактування норм чинного законодавство, а тому висновок про порушення відповідачем порядку проведення камеральної перевірки та наказу за її результатами є передчасним, не підтверджений належними доказами та без законодавчого обґрунтування. Підставою проведення камеральної перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 була перевірка відомостей, отриманих Міністерством юстиції під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації (підпункт 4 пункт 4 Порядку №990) на підставі розгляду листа Криворізької східної окружної прокуратури від 16.08.2024 №60-4542вих-24, надісланого листами Дніпропетровської обласної прокуратури від 30.08.2024 №15/1-163бвих-24 щодо перевірки законності дій державного реєстратора ОСОБА_1 під час проведення реєстрації права власності за ОСОБА_2 . Оскільки лист Криворізької східної окружної прокуратури містив факти щодо можливих порушень у сфері державної реєстрації, тому Міністерство юстиції України на виконання своїх повноважень, мало право здійснювати перевірку отриманих відомостей. Подані позивачу для реєстрації документи не дають змоги встановити тип об`єкта, який, набувається у власність заявника, адже рішенням суду чітко встановлено, що право власності визнано саме на металевий кіоск, у свою чергу. технічний паспорт містить відомості про нежитлову будівлю - торговий павільйон. Відповідно до Відомостей з ЄДЕССБ діючий об`єкт створено не в результаті реконструкції. Разом з тим, відповідно до вимог частини четвертої статті 5 Закону не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми (МАФ), тимчасові, некапітальні споруди, у свою чергу, металевий кіоск, про який зазначено у рішенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2024 у справі №211/7491/23 належить саме до такої категорії споруд. Характеристики споруди відповідно до рішення суду (зазначено як металевий кіоск) та характеристики вказані у технічному паспорті від 07.03.2024, виготовленому ФОП ОСОБА_3 (зазначено як нежитлову будівлю-торговий павільйон) містять значні розбіжності у площі об`єкта та адресі розміщення об`єкта. 3 огляду на вказані вимоги законодавства, твердження позивача про те, що у державного реєстратора не було інших варіантів для прийняття рішення, аніж проведення державної реєстрації на об`єкт, не заслуговує на увагу. Всупереч помилковим доводам позивача, в оскаржуваному наказі Міністерства юстиції України від 08.10.2024 №2882/5 зазначено мотиви, за яких позивачу блоковано доступ до Державного реєстру прав, та за які конкретно визначені порушення застосовано саме цей вид стягнення, а тому оскаржуваний наказ не підлягає скасуванню.
18.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про призначення судового засідання.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяви додано:
- рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №211/7491/23;
- акт від 07.03.2024, виготовлений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .
Державним реєстратором ОСОБА_1 отримано відомості:
- з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі - ЄДЕССБ) щодо технічного паспорта №TI01:8518-4991-8526-4386, виготовленого станом на 07.03.2024 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 ;
- з ЄДЕССБ від 12.03.2024 щодо статусу об`єкта та його ідентифікатора;
- з Державного реєстру санкцій.
В подальшому, на адресу Міністерства юстиції України надійшов лист Криворізької східної окружної прокуратури від 16.08.2024 №60-4542вих-24, надісланого листами Дніпропетровської обласної прокуратури від 30.08.2024 №15/1-1636вих-24 щодо перевірки законності дій державного реєстратора Глеюватської сільської Дніпропетровської області ОСОБА_1 під час проведення реєстрації права власності за ОСОБА_2 .
За результатом розгляду вказаних відомостей, Міністерством юстиції України було прийнято рішення у формі наказу від 18.09.2024 №2294/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1».
При проведенні камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора ОСОБА_1, Комісією було виявлено порушення у сфері державної реєстрації прав та складено акт від 08.10.2024 №5026/19.1.1/24.
На підставі встановлених порушень, Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 08.10.2024 №2882/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 », яким тимчасово блоковано позивачу доступ до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці.
Не погоджуючись з прийнятим наказом від 08.10.2024 №2882/5, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон).
Відповідно до частини першої та другої статті 37-1 Закону контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.
Порядок здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 (в редакції чинній на момент проведення камеральної перевірки) (далі - Порядок № 990).
Згідно з пунктом 4 Порядку №990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється, зокрема шляхом перевірки відомостей, отриманих Міністерством юстиції України під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.
Під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації відповідні посадові особи Міністерства юстиції України мають право доступу до реєстрів, зокрема до реєстраційних справ в електронній формі (пункт 5 Порядку №990).
Згідно з пунктом 9 Порядку №990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Міністерства юстиції України в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Пунктом 10,11 Порядку № 990 визначено, що у рішенні Міністерства юстиції України про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.
Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Міністерства юстиції України (далі - Комісія). Строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки.
Позивач в позовній заяві зазначає про порушення процедури проведення перевірки, вказуючи на відсутності правових підстав проведення перевірки, а саме посилаючись на лист Криворізької східної окружної прокуратури від 16.08.2024 №60-4542вих-24, як на такий, що не є належною підставою проведення перевірки.
Відповідно до пункту 3 Порядку №990 основними завданнями контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації є: перевірка стану дотримання визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державними реєтраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації під час здійснення ними повноважень; запобігання, виявлення та вжиття заходів до усунення виявлених порушень вимог законів; визначення професійної компетентності осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора; аналіз практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації, надання відповідних узагальнених роз`яснень.
Відповідно до пункту 4 Порядку №990, контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом, крім іншого, 4) перевірки відомостей, повноважень у сфері державної реєстрації; 5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.
Тобто підпунктом 4 пункту 4 Порядку №990 чітко передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою проведення камеральної перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 була перевірка відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації (підпункт 4 пункт 4 Порядку №990) на підставі розгляду листа Криворізької східної окружної прокуратури від 16.08.2024 № 60-4542вих-24 щодо перевірки законності дій державного реєстратора ОСОБА_1 під час проведення реєстрації права власності за ОСОБА_2 .
Оскільки лист Криворізької східної окружної прокуратури містив факти щодо можливих порушень у сфері державної реєстрації, тому Міністерство юстиції України на виконання своїх повноважень, мало право здійснювати перевірку отриманих відомостей.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Органи досудового розслідування не позбавлені права направляти листи та запити з питань пов`язаних з кримінальним провадженням, у тому числі звертатись до Мін`юсту із відповідними листами та відповідно Мін`юст зобов`язаний реагувати на ці звернення згідно пункту 4 Порядку №990.
Відповідна правова позиція підтримана в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №540/1724/20.
Отже системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що розгляд листів, запитів слідчих органів або звернень з питань пов`язаних із державною реєстрацією належить до кола повноважень Мін`юсту у сфері державної реєстрації, а перелік відомостей та шляхів їх отримання Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації не є вичерпним та обмежений виключно фактичними повноваженнями Мін`юсту.
Таким чином, отримавши відомості від Криворізької східної окружної прокуратури про можливе порушення порядку вчинення реєстраційних дій державним реєстратором ОСОБА_1, що є достатньою підставою для здійснення заходів контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації, Мін`юстом правомірно призначено камеральну перевірку та прийнято наказ від 18.09.2024 №2294/7 про проведення такої перевірки.
Таким чином, у відповідача були законні підстави для проведення камеральної перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 на підставі листа Криворізької східної окружної прокуратури від 16.08.2024, оскільки Мін`юст має повноваження щодо реагування на таке звернення згідно пункту 4 Порядку №990.
В обґрунтування своєї позиції, позивач безпідставно посилається на висновки, викладені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі №380/4170/22, оскільки вказане рішення було скасоване постановою Верховного Суду від 15.03.2023, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №380/4170/22, апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
Стосовно суті встановлених порушень під час перевірки, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону однією із засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.
У відповідності до ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та цим Порядком.
Пунктами 1 та 2 частини третьої статті 10 Закону, пунктом 12 Порядку № 1127 передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 10 Закону державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.
Відповідно до статті 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості.
Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.
Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.
Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.
Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.
Згідно з відомостями Державного реєстру прав до Заяви додано: рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №211/7491/23 (далі - Рішення суду); акт від 07.03.2024, виготовлений ФОП ОСОБА_3 .
При перевірці відомостей Державного реєстру прав Комісією встановлено, що заявником на підставі рішення суду набуто право власності на металевий кіоск розміром 2,5х2,5х2,5 м.
У свою чергу, технічний паспорт складений за результатом технічної інвентаризації нежитлової будівлі - торгового павільйону, якій присвоєно ідентифікатор об`єкту будівництва 01.3344097.4793467.20240307.32.0000.38.
Крім того, відповідно до відомостей з ЄДЕССБ діючий об`єкт створено не в результаті реконструкції.
Таким чином, подані документи не дають змоги встановити тип об`єкта, який, набувається у власність заявника, адже рішенням суду чітко встановлено, що право власності визнано саме на металевий кіоск, у свою чергу, технічний паспорт містить відомості про нежитлову будівлю - торговий павільйон.
В обґрунтування правомірності своїх дій, позивач зазначає про обов`язковість виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2024 у справі №211/7491/23 та робить висновок про те, що з наданих заявником до розгляду документів, зокрема судового рішення, вбачається проведення державної реєстрації права власності відповідно до статті 27 Закону №1952-IV на підставі рішення суду з реконструкцією об`єкта. Позивач вказує, що нею було проведено реєстрацію права власності на підставі рішення суду, яким визнано право власності на металевий кіоск за відповідною адресою.
Проте, суд звертає увагу, що відповідно до відомостей з ЄДЕССБ діючий об`єкт створено не в результаті реконструкції.
Разом з тим, відповідно до вимог частини четвертої статті 5 Закону не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми (МАФ), тимчасові, некапітальні споруди, у свою чергу, металевий кіоск, про який зазначено у рішенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2024 у справі №211/7491/23, належить саме до такої категорії споруд.
Згідно зі статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.05 № 2807-IV, до МАФ належать елементи впорядкування, а саме: павільйони. навіси, лавки, вивіски тощо. Лотки і кіоски, що використовуються в підприємницькій діяльності, були виключені з переліку МАФ і почали називатися тимчасовими спорудами згідно зі статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ.
Відповідно до вказаної статті Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Зазначені положення законів свідчать про те, що металевий кіоск, про який йдеться у рішенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.12.2024 не відноситься до категорії нежитлових будівель, а є тимчасовою некапітальною спорудою, що не підлягає державній реєстрації.
Суд звертає увагу, що характеристики такої споруди відповідно до рішення суду (зазначено як металевий кіоск) та характеристики вказані у технічному паспорті від 07.03.2024, виготовленому ФОП ОСОБА_3 (зазначено як нежитлову будівлю-торговий павільйон) містять значні розбіжності у площі об`єкта та адресі розміщення об`єкта.
З огляду на вказані вимоги законодавства, твердження позивача про те, що у державного реєстратора не було інших варіантів для прийняття рішення, аніж проведення державної реєстрації на об`єкт, є не обґрунтованими.
Окрім того, з аналізу рішення суду встановлено, що металевий кіоск розташований за адресою: АДРЕСА_2 , водночас державним реєстратором ОСОБА_1 до Державного реєстру прав внесено відомості про адресу об`єкта зазначену у технічному паспорті, а саме: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування правомірності своїх дій, позивач посилається на наявність відомостей щодо адреси об`єкта у технічному паспорті від 07.03.2024 №TI01: 8518-4991-8526-4386 та акті від 07.03.2024, виготовлених ФОП ОСОБА_3 , однак вказані документи не є належними в розумінні статті 26 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI).
Відповідно до частини третьої статті 263 Закону №3038-VI адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Частина четверта вказаної статті Закону №3038-VI передбачає реквізити адреси.
Згідно з ч. 5 ст. 26-3 Закону №3038-VI адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється. коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.
У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.
Як вбачається із пункту 3 частини шостої статті 26-3 Закону №3038-VI виконавчий орган сільської, селищної, міської та районної у місті ради, місцева державна адміністрація або районна у місті Києві державна адміністрація протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, визначеного частиною десятою статті 36 та частиною третьою статті 37 цього Закону вносить інформацію про присвоєння адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння адреси до Реєстру будівельної діяльності.
Адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння.
Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 167 Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2021 №681, через електронний кабінет посадової особи органу з присвоєння адрес здійснюється внесення/формування документів (рішень, наказів) про присвоєння адреси та відомостей про адресу об`єкта будівництва та об`єкта нерухомого майна.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Однак, всупереч вищевказаним вимогам Закону, позивачем було проведено державну реєстрацію прав.
Таким чином, державним реєстратором ОСОБА_1 при здійсненні державної реєстрації прав порушено вимоги статей 3, 5, 10, 18, 24 Закону, пунктів 12, 40 Порядку №1127, оскільки проведено державну реєстрацію на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до частини другої статті 37-1 Закону, за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення, зокрема, про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.
Згідно з пунктом 17 Порядку №990 у разі виявлення в діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації порушень у сфері державної реєстрації, не передбачених пунктом 16 цього Порядку, застосовується пункт 1 частини другої статті 37-1 Закону. При цьому строк тимчасового блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до реєстрів не може бути меншим ніж два тижні та перевищувати три місяці.
Стаття 37-1 Закону не визначає мінімальних та максимальних строків застосування заходу стягнення у вигляді блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Проте як захід стягнення його накладення повинно відповідати загальним принципам: законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності. Тимчасове блокування доступу до Реєстру не має безповоротного характеру, а є заходом реагування за неналежне виконання своїх обов`язків при здійсненні реєстраційних дій, який після закінчення строку, на який їх було вжито, вичерпує свою дію.
Зважаючи на встановлені факти допущеного порушення під час проведення реєстраційних дій, враховуючи, що до державного реєстратора ОСОБА_1 протягом останніх дванадцяти місяців застосовувались заходи відповідальності на підставі наказу Міністерства юстиції України від 17.04.2024 №1097/5 (тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 2 (два) місяці), суд вважає, що відповідачем обґрунтовано застосування до державного реєстратора ОСОБА_1 заходів відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру прав в межах строку, передбаченого абзацом першим пункту 17 Порядку №990.
За наслідками розгляду справи суд робить висновок, що оскаржуваний наказ Мін`юсту 08.10.2024 №2882/5 «Про результати проведення Глеюватської камеральної перевірки державного реєстратора сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1» прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а відтак є законним і обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак на підставі викладеного, суд робить висновок, що позовна заява є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський