Справа № 140/5209/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5209/24 пров. № А/857/21979/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З. М.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В. В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року в справі №140/5209/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Андрусенко О.О., місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 24.07.2024),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про визнання дій протиправними, які полягають в обрахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу 26.04.2023 II групи інвалідності із урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023 у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок №975), з урахуванням виплаченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він із 28.04.2015 по 01.05.2017 проходив військову службу та 07.10.2016 отримав поранення під час виконання військових обов`язків, у 2017 році йому встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок війни та виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 400000,00 грн. Після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України позивач мобілізувався до лав Збройних Сил України та протягом 20.03.2022 до 09.09.2023 проходив військову службу, у період якої 17.07.2022 отримав осколкове поранення черевної порожнини, осколкове поранення плеча. 26.04.2023 позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок війни та відповідач виплатив йому одноразову грошову допомогу, передбачену Порядком № 975, у розмірі 80000,00 грн. Листом від 30.04.2024№220/13/3230 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомив про відсутність підстав для перерахунку одноразової грошової допомоги, посилаючись на пункти 3, 6 ,8 Порядку № 975 зазначивши, що оскільки позивачу ІІІ групу інвалідності первинно встановлено у 2017 році та призначено допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 01.01.2017, а зміна групи на ІІ відбулася 26.04.2023, Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія Міністерства оборони України) 15.03.2024 прийнято рішення про призначення доплати допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017 1600).

На думку позивача, таке рішення відповідача є помилковим. Позивачу необхідно виплатити одноразову грошову допомогу за встановлення йому ІІ групи інвалідності внаслідок війни, виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого законом на 01.01.2023, враховуючи попередньо виплачені суми, позаяк медико-соціальна експертна комісія у 2023 році не проводила повторного огляду позивача на предмет встановлення (зміни) йому вищої групи інвалідності, внаслідок отримання ним травми ще у 2017 році, а здійснювала його огляд, унаслідок одержання ним 17.07.2022 нового поранення під час захисту Батьківщини. Таким чином, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023, у зв`язку із отриманням ним 17.07.2022 нового поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України, оформлені пунктом 63 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 22/975 від 15 березня 2024, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017), в сумі 80 000,00 грн.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 26 квітня 2023 року ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при вирішенні справи суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого ухвалив рішення з неправильним застосуванням матеріального права. Зокрема, судом не взято до уваги ту обставину, що первинним оглядом позивача 09.08.2017 та встановлення 3 групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини з 25.07.2017 впливає на спірні правовідносини. Так, у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом станом на 2017 рік. Під час повторного огляду позивачу 28.04.2023 встановлено ІІ групу інвалідності з 26.04.2023 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тому Рішенням Комісії № 22/975 від 15.03.2024 позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017) в сумі 80 000 грн. На думку представника відповідача, підстав для задоволення позову немає. Представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Величко І.І., заперечуючи проти задоволення скарги представника відповідача, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як видно зі змісту судового рішення, вирішуючи спір суд першої інстанції проаналізував обставини справи та правильно визначив положення Закону, якими керувався в цій справі.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма зобов`язує суб`єкта владних повноважень діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Зокрема, в цій справі місцевим судом установлено, що позивач у період з 28.04.2015 по 01.05.2017 проходив військову службу, що не є спірним та підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 та довідкою Військової частини п/п НОМЕР_2 від 01.05.2017 №039/3215 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

При цьому, 07.10.2016 ОСОБА_1 отримав поранення та відповідно до витягу із протоколу засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 31.05.2017 №266 поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Також, як убачається з виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №393238, проведено первинний огляд ОСОБА_1 та 25.07.2017 йому встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України від 17.11.2017 №118 солдату в запасі ОСОБА_1 , звільненому 01.05.2017, який є інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, на підставі довідки МСЕК серії 12 ААА №393238 від 25.07.2017, призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня поточного року в сумі 400000,00 грн. Виплата позивачу одноразової грошової допомоги у сумі 400000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером від 27.12.2017 № 4373.

Судом першої інстанції також установлено ту обставину, що 20.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 позивача прийнято на військову службу по мобілізації, яку він проходив до 09.09.2023 у Військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Довідкою Військової частини НОМЕР_3 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.08.2022 № 1285 підтверджено, що 17.07.2022 солдат ОСОБА_1 під час перебування на позиції ВОП в Херсонській області, згідно бойового розпорядження потрапив під артилерійський обстріл супротивника, внаслідок чого отримав травмування осколкове поранення черевної порожнини, осколкове поранення плеча.

Згідно свідоцтва про хворобу № 323 від 11.04.2023 ВЛК госпітальною при В/ч НОМЕР_4 проведено медичний огляд позивача, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, контузії, каліцтва: наслідки мінно-вибухового поранення (17.07.2022) поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини; постанова ВЛК про придатність до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

За даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №200906 ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності з 26.04.2023, причина інвалідності - поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України від 15.03.2024 №22/975 солдату у відставці ОСОБА_1 , звільненому 09.09.2023, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12 ААА № 393238 від 25.07.2017 та серії 12 ААА № 200906 від 26.04.2023, призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017), в сумі 80 000,00 грн. Виплата позивачу одноразової грошової допомоги у сумі 80 000,00 грн. підтверджується банківською випискою.

Листом від 30.04.2024 №220/13/3230 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, повідомив що оскільки ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності первинно встановлено в 2017 році та призначено допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 01.01.2017, а зміна групи на ІІ відбулася 26.04.2023, Комісією Міністерства оборони України 15.03.2024 прийнято рішення (протокол від 15.03.2024 №22/975) про призначення допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017-1600) (1600х300 = 480000) (480000 400000 = 80000); підстав для здійснення ОСОБА_1 доплати одноразової грошової допомоги немає.

Саме такі дії відповідача, які полягають у обрахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 26.04.2023 II групи інвалідності із врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 позивач вважає протиправними.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога, ОГД), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ, заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту б частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ, який вперше запроваджений з 01 січня 2014 року шляхом доповнення Закону №2011-ХІІ статтею 16-3 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року №5040-VI).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано Порядком № 975.

Пунктом 3 Порядку № 975 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

-у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

-у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (далі також - МСЕК).

З огляду на це, встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 975 (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ступеня втрати особою професійної працездатності) та абзацу 1 зазначеного пункту, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судом установлено та не заперечується відповідачем, що :

1) 07.10.2016 ОСОБА_1 отримав поранення та відповідно до витягу із протоколу засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 31.05.2017 №266 поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. У зв`язку з чим згідно акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №393238, проведено первинний огляд ОСОБА_1 та 25.07.2017 йому встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

2) 17.07.2022 ОСОБА_1 під час перебування на позиції ВОП в Херсонській області, згідно бойового розпорядження потрапив під артилерійський обстріл супротивника, внаслідок чого отримав травмування осколкове поранення черевної порожнини, осколкове поранення плеча. Згідно свідоцтва про хворобу № 323 від 11.04.2023 ВЛК госпітальною при В/ч НОМЕР_4 проведено медичний огляд позивача, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, контузії, каліцтва: наслідки мінно-вибухового поранення (17.07.2022) поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини; постанова ВЛК про придатність до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

За даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №200906 ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності з 26.04.2023, причина інвалідності поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Таким чином, предметом спору у цій справі є саме розмір одноразової грошової допомоги та вимога нарахувати й виплатити одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІ групи, встановлену як при первинному огляді з 11.04.2023 ВЛК, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, яка набрала чинності з 01 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Надалі, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (який набрав чинності з 01 січня 2017 року) частину четверту статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим, яким передбачено: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». Змістовно абзац другий частини четвертої статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Обидві ці норми (абзац перший та другий частини четвертої статті 16-3 Закону 2011-XII) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Таким чином, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Саме вказані норми стали підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи.

Проте, як установлено судом першої інстанції, позивач у різний час отримав два окремі ушкодження здоров`я:

(1) 07.10.2016 ОСОБА_1 отримав поранення під час проходження військової служби, військова частина п/п НОМЕР_2 , призваний у Збройні Сили Новомосковсько-Магдалинівським РВК, Дніпропетровської області, пов`язане із участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

(2)17.07.2022 ОСОБА_1 одержав осколкове поранення черевної порожнини. Осколкове поранення плеча на позиції ВОП в Херсонській області, згідно бойового розпорядження, потрапив під артилерійський обстріл супротивника.

Таким чином, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що комісія Міністерства оборони України не врахувала, що 17.07.2022 ОСОБА_1 одержав осколкові поранення, внаслідок яких позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка не пов`язана із пораненням, отриманим позивачем у 2016 році за інших подій.

Визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону №2011-XII заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Вказане підтверджується висновками Верховного Суду, висловленими у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.006957. Вказані висновки також відповідають позиціям Верховного Суду в постановах від 20 лютого 2020 року у справі №806/714/18, від 04 березня 2020 року у справі №240/5765/18, від 12 березня 2020 року у справі № 280/148/19.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з тим, що за відсутності причино-наслідкового зв`язку між отриманим позивачем пораненням у 2016 році та встановлення йому ІІ групи інвалідності в 2023 році дає підстави зробити висновок, що вища група інвалідності не пов`язана із первісним пораненням, оскільки матеріалами справи підтверджено, що встановлення ІІ групи інвалідності викликано отриманим позивачем пораненням у липні 2022 року.

З огляду на це, відповідач безпідставно прийняв рішення, що у даному випадку позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017), в сумі 80000,00 грн.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача про те, що оскільки позивачу вперше інвалідність встановлена в 2017 році, то й обчислення одноразової грошової допомоги має відбуватися з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2017 року.

Суд дійшов мотивованого висновку, що 17.07.2022 позивач отримав нове поранення, внаслідок якого йому згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 200906 встановлено II групу інвалідності з 26.04.2023, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тому для обрахунку одноразової грошової допомоги підлягає застосуванню прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 01.01.2023 року.

Суд першої інстанції виснував щодо наявності підстав для визнання протиправним дій Міністерства оборони України, оформлені пунктом 63 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №22/975 від 15 березня 2024, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2017), в сумі 80 000,00 грн, та зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 26 квітня 2023 року ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2023 року, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року в справі №140/5209/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін