Справа № 420/5469/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5469/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:08.07.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області, ГУПФ України в Кіровоградській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Кіровоградській області від 27 листопада 2023 року за №39 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, обов`язок по виплаті якої встановлено ст. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV);

- зобов`язання ГУПФ України в Кіровоградській області повторно переглянути заяву від 20 листопада 2023 року про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, обов`язок по виплаті якої встановлено статтею 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, врахувавши до спеціального стажу наступні періоди роботи:

- з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року та з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року на посаді керівника клубу бального танцю в Центрі дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області;

- з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року на посаді вчителя початкових класів в середній школі №178;

- з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року на посаді вчителя початкових класів в Відяївській середній школі;

- з 20 серпня 1990 року по 07 серпня 1996 року на посаді вчителя початкових класів у муніципальній середній школі №36 м. Архангельська;

- з 14 жовтня 1996 по 28 червня 1997 року на посаді вчителя початкових класів у муніципальній гуманітарній гімназії №21 з поглибленим вивченням англійської мови м. Архангельська.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що їй з 01 вересня 2023 року призначено пенсію за вислугу років. Разом з тим, на день досягнення пенсійного віку позивач працювала вчителем початкових класів в Одеському ліцеї №80 Одеської міської ради та набула право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно ст. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV .

У листопаді 2023 року позивач звернулась до пенсійного органу з відповідною заявою про виплату вищевказаної грошової допомоги, водночас, рішенням від 27 листопада 2023 року за №39 ГУПФ України в Кіровоградській області, всупереч вимогам ст. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV та Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів у країни від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок №1191), при наявності у позивача необхідного страхового стажу, було відмовлено у призначені та виплаті грошової допомоги.

Вважаючи вищевказане рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги незаконним та необґрунтованим, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Відповідач ГУПФ України в Одеській області позов не визнав, вказуючи, що розмір пенсії позивача обчислено при страховому стажі 31 рік 07 місяців 10 днів, у тому числі стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику органів освіти. Згідно матеріалів пенсійної справи було встановлено, що з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року, з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року позивач працювала на посаді керівника клубу бальних танців Центру дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області, однак робота на вказаній посаді не була зарахована до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки не передбачена Переліком.

Також у відзиві ГУПФ України в Одеській області також було зазначено, що періоди роботи позивача в РФ з 1987 року по 1997 року теж не були зараховані до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки 23 грудня 2022 року набув чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" №2783-IX, відповідно до якого зупинено, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи по 31 грудня 1991 року, уточнюючи довідки, інші документи, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ було складено. Оскільки вказані довідки не засвідчені апостилем, тому не можуть бути враховані, як підтверджуючи стаж роботи позивача. Отже, на думку пенсійного органу, рішенням ГУПФ України в Кіровоградській області від 27 листопада 2023 року №39 було правомірно відмовлено у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу XV Закону №1058-IV, оскільки відсутній, передбачений законодавством, стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач ГУПФ України в Кіровоградській області позов не визнав, вказуючи, що розмір пенсії позивача порахований по 31 серпня 2023 року та складає 31 рік 07 місяців 10 днів, у тому числі стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років 24 роки 0 місяців 09 днів.

За твердженням ГУПФ в Кіровоградській області у відзиві питання щодо проведення перерахунку пенсії можливо розглянути після надання уточнюючої довідки за період роботи з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року, з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року на посаді керівника клубу бального танцю. Також відповідачем у відзиві зазначено, що офіційні документи, видані з 27 грудня 2022 року компетентними органами російської федерації приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю, оскільки російська федерація є учасниками Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, яка є чинною у відносинах України з цими державами. Водночас, довідки про періоди роботи позивача в РФ з 1987 року по 1997 року не містять інформації про проставлення апостиля. Відповідно, права на призначення грошової допомоги, яка підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, позивач немає.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ в Кіровоградській області, ГУПФ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Кіровоградській області №39 від 27 листопада 2023 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 листопада 2023 року про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, обов`язок по виплаті якої встановлено ст. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши до спеціального стажу наступні періоди роботи: з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року та з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року на посаді керівника клубу бального танцю в Центрі дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області; з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року на посаді вчителя початкових класів в середній школі №178; з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року на посаді вчителя початкових класів в Відяївській середній школі; з 20 серпня 1990 року по 07 серпня 1996 року на посаді вчителя початкових класів у муніципальній середній школі №36 м. Архангельська; з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року на посаді вчителя початкових класів у муніципальній гуманітарній гімназії №21 з поглибленим вивченням англійської мови м. Архангельська.

Стягнуто з ГУПФ України в Кіровоградській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого нею судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 211, 20 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- відповідно до п.7-1 Розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-VI особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністру України, зокрема, з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року не менше 29 років 6 місяців. Розділом "Освіта" Переліку закладів і установ освіти і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (далі Перелік) передбачено, що в позашкільних закладах мають право на пенсію за вислугу років: директори, їх заступники з навчально-виховної роботи, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій й інших форм гурткової роботи. Частиною 1 ст. 24 Закону №1058-VI 8 передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-VI страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-VI за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

- 23 грудня 2022 року набув чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" №2783-IX, відповідно до якого зупинено, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючи довідки, інші документи, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ було складено. Оскільки вказані довідки не засвідчені апостилем, тому не можуть бути враховані, як підтверджуючи стаж роботи позивача. Рішенням ГУПФ України в Кіровоградській області від 27 листопада 2023 року №39 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 Розділу XV Закону №1058-VI, оскільки відсутній, передбачений законодавством, стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років;

- при розгляді справи необхідно врахувати обставини, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян. Також просимо прийняти до уваги те, що у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв`язку із спрямуванням частини страхових внесків до Накопичувального фонду, такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

З 01 вересня 2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону №1058-IV.

Згідно рішення ГУПФ України в Одеській області за №39 від 29 вересня 2023 року, страховий стаж позивача складає 31 рік 07 місяців 10 днів.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач працювала на наступних посадах:

- з 14 серпня 1984 року по 21 січня 1987 року - вчитель початкових класів у Краматорській середній школі №35 (записи №1-2);

- з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року - вчитель початкових класів в середній школі №178 (записи №3-4);

- з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року - вчитель початкових класів Відяївської середньої школи (записи №5-6);

- з 20 серпня 1990 року по 08 серпня 1996 року - вчитель початкових класів середньої школи №36 м. Архангельська (записи №7-10);

- з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року - вихователь групи подовженого дня у муніципальній гуманітарній гімназії №21 з поглибленим вивченням англійської мови м. Архангельська (записи №11-12);

- з 01 вересня 1997 року по 02 лютого 1998 року - вчитель початкових класів у Світській початковій школі (записи №13-14);

- з 02 лютого 1998 року по 09 березня 1998 року - вчитель музики та руху в Дружківському міському ліцеї "Інтелект" (записи №15-16);

- з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року - керівник клубу бального танцю в Центрі дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області (записи №17, 20);

- з 01 вересня 1998 року по 27 травня 1999 року вчитель початкових класів за сумісництвом у Світській початковій школі (записи №18-19);

- з 25 жовтня 1999 року по 07 вересня 2000 року - вихователь групи подовженого дня у Краматорській загальноосвітній школі I-III ступенів №25 (записи №21-23);

- з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року - керівник клубу бального танцю в Центрі дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області (записи №24-25);

- з 01 вересня 2002 року по 09 серпня 2011 року вчитель початкових класів у Краматорській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №25 (записи №26-29);

- з 31 серпня 2011 року по 01 липня 2012 року - заступник директора з навчально-виховної роботи Одеської спеціалізованої школи №69 I-III ступенів з поглибленим вивченням англійської мови (записи №30-31);

- з 03 вересня 2012 року по 16 серпня 2016 року вчитель початкових класів в Одеській загальноосвітній школі №61 I-III ступенів Одеської міської ради Одеської області (записи №32-33);

- з 01 вересня 2016 року по 17 серпня 2018 року - вчитель початкових класів в Одеській загальноосвітній школі №43 I-III ступенів Одеської міської ради Одеської області (записи №1-2 в новій трудовій книжці);

- з 31 серпня 2018 року по теперішній час - вчитель початкових класів в Одеському ліцеї №80 Одеської міської ради.

Згідно довідок №43 від 04 серпня 2023 року та №44 від 04 серпня 2023 року, виданих Позашкільним навчальним закладом Центр дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області, позивач дійсно працювала на посаді керівника клубу бального танцю в Центрі дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року та з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року.

Відповідно до архівної довідки №01-21/813 від 07 серпня 2023 року, виданої державною казенною установою "Архів міста Байконур", позивач з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року працювала на посаді вчителя молодших класів у середній школі №178.

Згідно архівної довідки №1011-П від 13 липня 2023 року, виданої муніципальною казенною установою "Кольський архів", позивач з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року працювала вчителем молодших класів у Відяївській середній школі Кольського району Мурманскої області.

Відповідно до довідки №251 від 05 липня 2023 року, виданої муніципальною бюджетною загальноосвітньою установою міського округу "Місто Архангельськ" "Середня школа №36 імені героя Радянського Союзу П.В. Усова", позивач працювала у середній школі №36 імені героя Радянського Союзу П.В. Усова з 20 серпня 1990 року по 07 серпня 1996 року на посаді вчителя молодших класів.

Також згідно довідки №82 від 26 червня 2023 року, виданої муніципальною бюджетною загальноосвітньою установою місцевого округу "Місто Архангельськ" "Гімназія №21 імені лауреата Нобелівської премії І.А. Бродського", позивач дійсно працювала у гімназії №21 імені лауреата Нобелівської премії І.А. Бродського с поглибленим вивченням англійської мови у період з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року на посаді вихователя групи продовженого дня.

20 листопада 2023 року позивач, як працівник освіти, через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою на виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Разом з тим, рішенням ГУПФ України в Кіровоградській області від 27 листопада 2023 року за №39 позивачу було відмовлено в проведенні допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів відповідно до Закону №1058-IV на підставі заяви від 20 листопада 2023 року. У рішенні вказано, що страховий стаж порахований по 31 серпня 2023 року та складає 31 рік 07 місяців 10 днів, в тому числі стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років 24 роки 0 місяців 09 днів.

У вказаному рішенні зазначено, що за результатами розгляду звернення та аналізу матеріалів ЕПС №39 позивача, пенсійним органом виявлено довідки від 04 серпня 2023 року №43 та №44, видані позашкільним навчальним закладом Центру дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області за період роботи з 10 березня 1998 року по 24 жовтня 1999 року, з 08 вересня 2000 року по 20 серпня 2002 року на посаді керівника клубу бального танцю. Розділом "Освіта" Переліку закладів і установ освіти і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік) в позашкільних навчальних закладах мають: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій ті інших форм гурткової роботи. Водночас, даним Переліком посада керівника клубу не передбачена.

Окремо в рішенні зазначено, що в матеріалах ЕПС містяться довідки про роботу в РФ: від 07 серпня 2023 року №01-21/813, виданої державною казенною установою "Архів міста Байконур" за період з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року на посаді вчителя навчальних класів; від 13 липня 2023 року №1011-П, виданої муніципальною казенною установою "Кольський архів" за період з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року на посаді вчителя навчальних класів; від 05 липня 2023 року №251, виданої "середньою школою №36 імені героя радянського союзу П.В. Усова" муніципального бюджетного загальноосвітньої установи міського округу "місто Архангельськ", за період з 20 серпня 1990 року по 07 серпня 1996 року на посаді вчителя навчальних класів; від 28 червня 2023 року №82, виданої гімназією №21 імені лауреата Нобелевської премії I.A. Бродського, муніципального бюджетного загальноосвітньої установи міського округа "місто Архангельськ" за період з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року на посаді вихователя групи продовженого дня. Разом з тим, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з РФ, дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначення пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. Водночас, вищезазначені довідки не містять інформації про проставлення апостиля, а тому відсутні підстави для зарахування страхового стажу, а також стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУПФ України в Кіровоградській області про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, позивач звернулась до адміністративного суду за захистом власних прав та інтересів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у наданій позивачем трудовій книжці серії НОМЕР_1 містяться необхідні записи про її роботу, з підписом відповідальних осіб та з печаткою підприємств, зокрема, у період з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року вчителем початкових класів в середній школі №178, з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року вчителем початкових класів Відяївської середньої школи, з 20 серпня 1990 року по 08 серпня 1996 року вчителем початкових класів середньої школи №36 м. Архангельська, та з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року вихователем групи подовженого дня у муніципальній гуманітарній гімназії №21 з поглибленим вивченням англійської мови м. Архангельська. Крім того, відповідачами не було надано до суду жодних доказів, які б спростовували факт того, що позивач працювала на посадах вчителя та вихователя за період з 1987 року по 1997 року у зазначених установах, або докази, які б свідчили про наявність обґрунтованого сумніву у тому, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 зазначені недостовірні відомості

За таких умов, на думку суду першої інстанції, ГУПФ України в Одеській області діяло неправомірно при неврахуванні до спеціального страхового стажу позивача періодів її роботи з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року в середній школі №178, з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року в Відяївській середній школи, з 20 серпня 1990 року по 07 серпня 1996 року у муніципальній середній школі №36 м. Архангельська, з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року у муніципальній гуманітарній гімназії №21 з поглибленим вивченням англійської мови м. Архангельська, відомості щодо яких наявні у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а також в уточнюючих архівних довідках, долучених позивачем до матеріалів справи.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Кіровоградській області №39 від 27 листопада 2023 року.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст. 46 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 1, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, ст.ст. 4, 8, 24, 44, 62 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV, п.п.4.2, 4.3, абз.2 п.4.7, п.4.10 розділу ІV Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п.п.2.3, 2.4, 2.6, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Щодо правових підстав для зарахування трудового стажу для призначення пенсії за віком, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону №1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно ст. 5 Закону №1058-IV, він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно п.п.2.3, 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (в редакції, чинній на дату внесення записів) (далі Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Верховний Суд в постанові від 24 травня 2018 року по справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, у п.5 рішення №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Вимогами п.п.1, 6 ч.1 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно ч.1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого ч.1 ст. 26 цього Закону.

Відповідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Колегія суддів наголошує, що спір у цій справі між сторонами виник у зв`язку з відмовою позивачу в призначенні пенсії за віком, через не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 26 квітня 1994 року по 26 червня 1994 року, оскільки з 01 січня 2023 року РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 вересня 1992 року.

Крім того, питання врахування періодів роботи в РФ з 01 вересня 1987 року по 28 червня 1997 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

Колегія суддів зазначає, що одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та РФ (далі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно ч.2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно абз.абз.2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визнається сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами сторін, без легалізації.

Частиною 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів зазначає, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №676/6166/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року №01-1/2-07 визначено, що норма п.3 ст. 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж набутий нею на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території рф.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (далі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02 грудня 2022 року. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Крім того, згідно приписів п.2 ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 містяться необхідні записи про її роботу, з підписом відповідальних осіб та з печаткою підприємств, зокрема, у період з 01 вересня 1987 року по 13 січня 1989 року вчителем початкових класів в середній школі №178, з 28 серпня 1989 року по 16 серпня 1990 року вчителем початкових класів Відяївської середньої школи, з 20 серпня 1990 року по 08 серпня 1996 року вчителем початкових класів середньої школи №36 м. Архангельська, та з 14 жовтня 1996 року по 28 червня 1997 року вихователем групи подовженого дня у муніципальній гуманітарній гімназії №21 з поглибленим вивченням англійської мови м. Архангельська.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що апелянтом не надано жодних доказів, які б спростовували вищенаведені записи в трудовій книжці, зокрема роботу позивача на посадах вчителя та вихователя за період з 1987 року по 1997 року.

Щодо посилань відповідача на необхідність проставлення апостилю на довідках про заробітну плату позивача за періоди роботи в РФ, судом першої інстанції зазначено наступне.

Згідно ч.1 ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі Конвенція), документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Відповідно ч.2 ст. 13 Конвенції, документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ.

Після зупинення дії Конвенція не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами РФ приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Разом з тим, відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, що архівні довідки позивача за періоди роботи на території РФ на момент її подання до відповідача до 24 лютого 2022 року приймалася на території України без спеціального посвідчення то посилання апелянта про необхідність проставлення апостилю є безпідставними.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що ризик неможливості здійснення пенсійним фондом перевірки наданої позивачем довідки з незалежних від пенсіонера причин не може бути покладений на позивача як на особу, що звернулась за перерахунком пенсії, позивач не може нести негативні наслідки через неможливість відповідних органів провести такі перевірки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що орган Пенсійного фонду повинен був зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.