Справа № 460/9158/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2025 року м. Рівне №460/9158/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача у видачі позивачу посвідчення члена сім`ї загиблого згідно пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та вирішити питання щодо визнання за нею статусу члена сім`ї загиблого - вдови ветерана війни І групи, відповідно до Закону № 3551-ХІІ, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що її чоловік ОСОБА_2 за життя був інвалідом І групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, так як є особою, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Позивач звернулась до відповідача із заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни на підставі ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу посвідчення члена сім`ї загиблого, оскільки такий статус позивачу був встановлений раніше та підлягав поновленню. 14.06.2024 позивач отримала повідомлення про те, що за наслідками розгляду заяви їй відмовлено у продовженні такого статусу. На переконання позивача, така відмова є протиправною, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав, тому в силу вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 19.08.2024 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 22.01.2025 витребувано в Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації належним чином засвідчену копію протоколу засідання комісії щодо розгляду питання про продовження ОСОБА_1 статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни», на підставі якого надано лист № 1119/01-21/24 від 14.06.2024.

Станом на час розгляду справи, витребувані судом докази відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.01.1983), який за життя був визнаний інвалідом війни І групи, мав статус особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни.

ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.03.2023, актовий запис № 158.

ОСОБА_1 вдруге не одружилась.

Експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 12.05.2023 № 5 про встановлення причинного зв`язку захворювань, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, військовослужбовців ОСОБА_2 встановлено відповідний діагноз.

Висновок: захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Довідкою Рівненської обласної МСЕК № 488107 від 30.09.2022 за життя ОСОБА_2 була встановлена І група інвалідності. Причина інвалідності захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби.

На підставі зазначеної довідки за життя ОСОБА_2 видано посвідчення інваліда війни № НОМЕР_3 від 20.10.2022, згідно якого останній є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Рішенням комісії Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранам війни від 28.04.2023 № 5 ОСОБА_1 встановлено статус «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідно до п.1 ст. 10 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В подальшому, позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації із заявою про продовження статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни».

За насідками розгляду заяви відповідач листом № 1119/01-21/24 від 14.06.2024 відмовив позивачу у продовженні статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» з посиланням на п.1.ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо продовження статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України від 22.10.1993 № 3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(далі - Закон № 3551-ХII).

За приписами статті 4 Закону № 3551-ХII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно пунктів 1, 9 частини другої статті 7 Закону до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 20-рп/2004 за Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав (частина перша статті 4). Розділ II цього Закону визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці та особи вільнонайманого складу військових формувань, працівники правоохоронних органів, які безпосередньо брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань усіх видів і родів військ діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Такими чином, обов`язковими умовами, за яких особу, яка безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконувала обов`язки військової служби пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи може бути віднесено до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є наявність факту інвалідності та отримання такої інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного саме з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що згідно з посвідченням № НОМЕР_3 від 22.10.2022, померлий чоловік позивача був особою з інвалідністю І групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Отже, на нього поширювалась дія Закону № 3551-ХII.

В подальшому, уповноваженими органами державної влади встановлений причинний зв`язок смерті чоловіка позивача внаслідок захворювань, набутих у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

За змістом пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХII до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать, зокрема, сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

У відповідності до пункту 2 статті 10 Закону № 3551-ХII до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать дружина (чоловік) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

В силу абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХII до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Отже, позивач, будучи членом сім`ї померлого військовослужбовця зі статусом особи з інвалідністю внаслідок війни, смерть якого настала у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, вважається особою, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХII.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого, а членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України.

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого, Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

Суд зазначає, що рішенням комісії Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранам війни від 28.04.2023 № 5 ОСОБА_1 встановлено статус «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідно до п.1 ст. 10 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Водночас, за наслідками розгляду заяви про продовження статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідачем жодного рішення прийнято не було, лист відповідача від 14.06.2024 № 1119/01-21/24 з покликанням на п. 1 ст. 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту про відмову у продовженні відповідного статусу є лише формою інформування позивача про те, що рішення не прийнято та не містить жодних мотивів чи обґрунтування такої відмови. При цьому, протокол комісії щодо розгляду питання по продовженню статусу ОСОБА_1 члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідачем на виконання вимог ухвали суду не надано.

Позиція відповідача, яка полягає у повідомленні листом по суті поданої позивачем заяви, є неправомірною та суперечить дискреційним повноваженням, які в силу вимог закону щодо допустимої поведінки зобов`язують відповідача прийняти рішення за наслідком розгляду заяви, а тому відповідач діяв не на підставі та не у спосіб визначений законом, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

В той же час, надаючи оцінку позовним вимогам зобов`язального характеру та обраному позивачем способу захисту своїх прав, про які просить останній у межах цього позову, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

В спірній ситуації відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача, не прийняв жодного рішення з наведенням відповідних мотивів, відтак у даному випадку належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву щодо визнання за ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого - вдови ветерана війни І групи, відповідно до Закону № 3551-ХІІ, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відтак, до розгляду Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації питання про продовження статусу ОСОБА_1 члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, предметом розгляду цієї справи є виключно протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у не належному розгляді заяви. Лише після прийняття рішення суб`єктом владних повноважень щодо розгляду відповідної заяви по суті, суд може надати оцінку його відповідності вимогам закону.

Тому, визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, суд зобов`язує Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву позивача щодо визнання за ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого - вдови ветерана війни І групи, відповідно до Закону № 3551-ХІІ, за результатами розгляду якої відповідачу необхідно прийняти відповідне рішення.

Відтак, резолютивна частина рішення суду буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 12.08.2024 № .

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про продовження статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про продовження статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації (вул. Соборна, буд. 366А,м. Рівне,Рівненська обл.,33020, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195412)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК