Справа № 420/34555/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.09.2024 № 14 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи, призначити та виплачувати пенсію, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

(1).Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначені пенсії №14 від 18.09.2024.

(2).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : - період роботи з 14.04.1994р. по 31.08.1995р. робітником виробничого цеху Виробничо-комерційного підприємства «СБМ» у вигляді ТОВ.

(3).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 15.08.2024 довічно.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач вважає, що оскаржуване рішення про відмову у призначені пенсії №14 від 18.09.2024р є незаконним, а право позивача на отримання пенсії за віком порушеним. При цьому, позивач звернула увагу, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка та лише у разі її відсутності або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач звернула увагу, що записами її трудової книжки підтверджується, що вона дійсно працювала у спірний період робітником виробничого цеху Виробничо-комерційного підприємства «СБМ» у вигляді ТОВ. При цьому, вказані записи у трудовій книжці вчинені послідовно, без будь-яких виправлень, містять реквізити наказів про прийом на роботу та звільнення, запис про звільнення скріплено підписом відповідальної особи та печаткою. Позивач також звернула увагу, що враховуючи те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудову діяльність, то відповідач взагалі не мав права вимагати будь-які уточнюючі довідки та посилатись на відсутність коду організації на печатці на довідці №48 від 31.08.1995 як на підставу у відмові у призначенні пенсії.

Крім того, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

(б) Позиція Відповідача

22.11.2024 від відповідача, Головного управління ПФУ в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Зокрема, представник зазначив, що на підстави заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України у в Рівненській області 18.09.2024 винесено оскаржуване рішення № 14 про відмову у призначенні пенсії позивачу. За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 14.04.1994 по 31.08.1995 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 14.04.1994 та довідки №48 від 31.08.1995, оскільки відсутній код організації на печатці та неможливо ідентифікувати підприємство. Трудова книжка старого зразка.

При цьому, представник зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 року № 276 було затверджене Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, яким вперше встановлено вимогу щодо зазначення номеру, що присвоюється суб`єкту господарювання під час його державної реєстрації. Так, у відповідності до абз. 3 п. 11 Положення № 276 на печатках і штампах повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності. У зв`язку з прийняттям вказаного Положення, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 липня 1994 року № 379 були внесені зміни до Інструкції № 643. Зокрема, п. 4.2 вказаної інстанції було доповнено новим абзацом, який передбачав, що на печатках і штампах суб`єктів підприємницької діяльності повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію. Враховуючи вищенаведені норми, використання ідентифікаційного коду в печатках є обов`язковим, а отже печатка без зазначення ідентифікаційного коду як і запис закріплений такою печаткою є недійсними. В зв`язку з цим у Головного управління не було підстав для зарахування зазначеного періоду з з 14.04.1994 по 31.08.1995 до страхового стажу Позивача.

Таким чином, враховуючи те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області були відсутні правові підстави для прийняття будь-якого іншого рішення, окрім як про відмову у призначенні пенсії.

ІІІ Процедура та рух справи

11.11.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

12.09.2024 позивач звернулась до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та прийнято рішення № 14 від 18.09.2024, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 14.04.1994 по 31.08.1995 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 14.04.1994 та довідки № 48 від 31.08.1995, оскільки відсутній код організації на печатці та неможливо ідентифікувати підприємство. Трудова книжка старого зразка.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та не зарахуванням спірного періоду до страхового стажу, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року (ч.2 ст.26).

Як видно з паспорта позивача, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досяг у 2024 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинен мати 31 років страхового стажу.

Згідно з п.1 ст.24 Закону України №1058-IV (абз.1), страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пункт 2 ст.24 Закону України №1058-IV визначає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як передбачено ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.1993 №637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в пункті 1 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

Відповідно до наявної в матеріалах трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача щодо спірного періоду роботи суд встановив, що позивач 14.04.1994 прийнята робітником до виробничого цеху Виробничо-комерційного підприємства «СБМ» у вигляді ТОВ та згідно з записом №2 31.08.1995 звільнена за власним бажанням.

При цьому, відповідач не зарахував до стажу позивача вказаний період роботи, оскільки відсутній код організації на печатці та неможливо ідентифікувати підприємство. Трудова книжка старого зразка.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п.2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Аналізуючи приписи Інструкції №58, суд зазначає, що всі записи які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

При цьому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Разом із тим, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

При цьому, суд наголошує, що та обставина, що відсутній код організації на печатці та неможливо ідентифікувати підприємство не може слугувати відмові у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення є протиправним та належить до скасування.

При цьому, з урахуванням того, що саме відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, прийняв оскаржуване рішення, яким відмовив позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи, то суд вважає за доцільне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : - період роботи з 14.04.1994р. по 31.08.1995р. робітником виробничого цеху Виробничо-комерційного підприємства «СБМ» у вигляді ТОВ.

Щодо позовних вимог з приводу призначення та виплати позивачу пенсії з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 15.08.2024, то суд зазначає, що відповідач наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування спірного періоду роботи позивача до її страхового стажу, а тому позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком не підлягає задоволенню у зв`язку з передчасністю її заявлення.

Таким чином, позовні вимоги належать до часткового задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначені пенсії №14 від 18.09.2024.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : - період роботи з 14.04.1994 по 31.08.1995 робітником виробничого цеху Виробничо-комерційного підприємства «СБМ» у вигляді ТОВ.

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву від 12.09.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

5.У задоволенні решти вимог відмовити.

6.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім),96 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, адреса: 33004, м. Рівне, вул. Короленка, 7, .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, .

Суддя Оксана БОЙКО