Справа № 420/9088/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/9088/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року у справі №420/9088/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

21 березня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 27.03.2023 року по 11.05.2023 року та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, а також періоди відпусток за станом здоров`я з 12.05.2023 року по 11.06.2023 року, з 12.06.2023 року по 26.07.2023 року та з 30.07.2023 року по 18.08.2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень розрахунку пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 27.03.2023 року по 11.05.2023 року та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, а також періоди відпусток за станом здоров`я з 12.05.2023 року по 11.06.2023 року, з 12.06.2023 року по 26.07.2023 року та з 30.07.2023 року по 18.08.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 березня 2023 року при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини позивачем отримано поранення, яке підтверджується відповідною довідкою про обставини поранення (травми, контузії, каліцтва) №3833 від 08.05.2023 року. Як стверджував позивач, у період з березня 2023 року по серпень 2023 року останній перебував на тривалому стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із отриманим пораненням.

Разом з цим, у вище вказаний період позивачу не здійснювалась виплата додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 21 травня 2024 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, а також у період відпустки за станом здоров`я з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, а також у період відпустки за станом здоров`я з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи означене рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, а також у період відпустки за станом здоров`я з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року.

Одночасно з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зазначення у резолютивній частині рішення суми недоплаченої винагороди, мотивувавши тим, що її визначення належить до завдань відповідача, які виникатимуть на виконання покладеного судом обов`язку.

Не погоджуючись із означеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, військовою частиною НОМЕР_1 (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на підтвердження відсутності бездіяльності з боку військової частини НОМЕР_1 , відповідачем подано до суду першої інстанції витяг із наказу від 04.04.2024 року №876/НАГД, у відповідності до якого позивач включений до списку особового складу на виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року.

При цьому, як стверджує скаржник, військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено суд та позивача про те, що у квітні 2024 року відповідачем буде здійснено нарахування та виплата ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за вказаний період. Більше того, 25 квітня 2024 року військова частина НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за періоди з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року з огляду на те, що відповідач не заперечує проти наявності у позивача правових підстав для отримання збільшеної грошової винагороди у вказаний період.

Наведені обставини, на переконання скаржника доводять, що у спірних правовідносинах відповідачем не вчинено протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за вказаний вище період.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, у відповідності до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва, смерті) від 08.05.2023 року №3833, 26.03.2023 року під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав поранення. (а.с.45)

Матеріали справи містять виписки з медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до яких ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманий пораненням, а саме з 27.03.2023 року по 29.03.2023 року, з 29.03.2023 року по 18.04.2023 року, з 18.04.2023 року по 11.05.2023 року, з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року.(а.с.47-58)

Згідно до довідки військово-лікарської комісії від 11.05.2023 року №98/2 отримане ОСОБА_1 поранення пов`язане з проходженням військової служби. Травма відносить до важких. Потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних діб. (а.с.54)

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.05.2023 року №135 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибуває з району виконання бойового завдання у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 12.05.2023 року по 10.06.2023 року. (а.с.80)

Як слідує зі змісту довідки військово-лікарської комісії від 05.06.2023 року №1057, поранення ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини. Поранення тяжкого ступеня важкості. Потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 45 календарних днів. (а.с.55)

У відповідності до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.06.2023 року №161 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що продовжив відпустку за станом здоров`я на 45 діб з 07.06.2023 року по 21.07.2023 року. (а.с.83)

09.01.2024 року адвокат Мандрик В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 26.03.2023 року по 18.08.2023 року. (а.с.40-43)

27.01.2024 року військова частина НОМЕР_1 скерувала представнику позивача лист №3664, у якому зазначила, що для оформлення додаткової винагороди на період стаціонарного лікування та відпустки за станом здоров`я необхідно надати підтверджуючі документи:

- за період з 12.05.2023 року по 11.06.2023 року відсутня копія відпускного квитка або витягу з наказу на відпустку;

- за період з 12.06.2023 року по 26.07.2023 року - відсутня копія відпускного квитка або витягу із наказу на відпустку;

- за період з 30.07.2023 року по 18.08.2023 року відсутня підтверджуюча документація про стаціонарне лікування.

Також, представника позивача повідомлено, що для здійснення виплат додаткової грошової винагороди військовослужбовцю необхідно звернутись особисто рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 , додавши наступні документи:

виписки із лікувальних закладів, рішення ВЛК про відпустку або придатність, копії відпускних квитків або витяги з наказу на відпустку, у встановленому порядку.

Як установлено судом попередньої інстанції, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2024 року №4403 про грошове забезпечення та відрахування з листопада 2022 року по вересень 2023 року ОСОБА_1 , останньому додаткова винагорода на період дії військового стану нарахована у таких розмірах:

- листопад 2022 року 22000 грн;

- грудень 2022 року 30000 грн;

- січень 2023 року 30000 грн;

- лютий 2023 року 25000 грн;

- березень 2023 року 100000 грн;

- квітень 2023 року 100000 грн;

- травень 2023 року 100000 грн;

- червень 2023 року 100000 грн.

Крім цього, окружним адміністративним судом з`ясовано, що матеріали справи містять витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.04.2024 року №876/НАГД «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану». (а.с.81-82)

Як слідує зі змісту вказаного витягу із наказу, у зв`язку з уточненням даних наказано виплатити особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) та військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за час лікування, додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах, у тому числі:

- молодшому сержанту ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, та з 27.07.2023 року по 29.07.2022 року.

Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати, зокрема додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн. за період стаціонарного лікування після поранення з 27.03.2023 року по 11.05.2023 року та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, а також у період відпустки за станом здоров`я з 12.05.2023 року по 11.06.2023 року, з 12.06.2023 року по 26.07.2023 року та з 30.07.2023 року по 18.08.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).

У відповідності із приписами статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно із пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, який не скасовано станом на час розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Положеннями пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) установлено:

«на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також, у відповідності із приписами абз.5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно до пункту 11 статті 10-1 вказаного вище Закону військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Згідно із пунктом 8.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170 у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 6.35. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

У разі тимчасової втрати працездатності військовослужбовцям не нараховують допомогу за лікарняними, а зберігають грошове забезпечення та виплачують додаткову винагороду на час воєнного стану.

Військовослужбовцям ЗСУ, які отримали ушкодження чи захворіли, виплачують грошове забезпечення за останніми займаними посадами за період звільнення від виконання службових обов`язків:

у зв`язку з хворобою і перебуванні на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я).

На час воєнного стану включають до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 тисяч гривень, військовослужбовців ЗСУ, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії. До цього періоду включають і час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого.

Відповідно до абз.2 ст.4 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Так, наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Згідно із положеннями абз.4 п.10 вказаного Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З аналізу наведених вище норм слідує, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. включаються особи, які, зокрема:

- перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

Як установлено судом попередньої інстанції та з`ясовано апеляційним судом, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 є особою, яка брала безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, під час яких отримав поранення за наслідками якого проходив неодноразове стаціонарне лікування у медичних закладах охорони здоров`я та перебував у відпустках за станом здоров`я у період, зокрема:

- на стаціонарному лікуванні з 27.03.2023 року по 29.03.2023 року, з 29.03.2023 року по 18.04.2023 року, з 18.04.2023 року по 11.05.2023 року, з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року;

- у відпустці за станом здоров`я з 12.05.2023 року по 10.06.2023 року та з 07.06.2023 року по 21.07.2023 року.

Окружним адміністративним судом з`ясовано, що відповідно до наданої військовою частиною НОМЕР_1 довідки від 26.03.2024 року №4403, за спірний період відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн., а саме з березня 2023 року по червень 2023 року.(а.с.84)

В той же час, за період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, а також на стаціонарному лікуванні з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, судом попередньої інстанції установлено, що матеріали справи не містять належних доказів щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за вказані періоди.

На підставі викладеного окружний адміністративний суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, а також на стаціонарному лікуванні з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року.

У цьому контексті суд першої інстанції відхилив доводи відповідача, який стверджував, що на підтвердження відсутності з боку військової частини НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в матеріалах справи наявний наказ від 04.04.2024 року №876/НАГД, відповідно до якого ОСОБА_1 включено до списків особового складу на виплату додаткової грошової допомоги за вказаний вище період. (а.с.81-82)

З огляду на те, що вказаний наказ від 04.04.2024 року №876/НАГД є підставою для нарахування та виплати такої винагороди, бездіяльність щодо не вчинення якої й є спірною у даній справі, суд попередньої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Як свідчать матеріали справи, військова частина НОМЕР_1 не заперечувала про наявність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у вказані періоди згідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Водночас, на переконання скаржника, у даному випадку відповідач не допустив протиправної бездіяльності щодо ненарахування позивачу додаткової винагороди, оскільки на підставі наказу від 04.04.2024 року №876/НАГД ОСОБА_1 включено до списків особового складу на виплату додаткової грошової допомоги за вказаний вище період.

Ба більше, як доводив відповідач, 25 квітня 2024 року військова частина НОМЕР_1 виплатила ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за періоди з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року у розмірі 77419 грн. 35 коп.

З цього приводу, колегія суддів уважає за необхідне зазначити про те, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Разом з тим, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до пункту 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

В силу приписів абзацу 2 пункту 1.9 розділу І «Загальні положення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

З аналізу наведених вище положень законодавства України слідує, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби на підставі наказу командира щомісяця за минулий місяць.

Матеріалами справи підтверджено, що в порушення вище вказаних вимог Порядку від 07 червня 2018 року №260 відповідачем не здійснено нарахування та виплата позивачу додаткової грошової винагороди за періоди з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року, у наступному місяці серпні 2023 року.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не використав надані йому дискреційні повноваження для вирішення питання щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, це слугувало підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом.

Лише 04 квітня 2024 року, тобто зі спливом 8 місяців з моменту виникнення у позивача права на отримання додаткової винагороди, на підставі наказу від 04.04.2024 року №876/НАГД, військовою частиною НОМЕР_1 включено ОСОБА_1 до списків особового складу на виплату додаткової грошової допомоги за вказаний вище період.

У справі, що розглядається, судом апеляційної інстанції установлено, що відповідачем не наводяться підстави або причини, з якими військова частина НОМЕР_1 пов`язує ненарахування позивачу протягом тривалого часу додаткової винагороди.

При цьому, стверджуючи про виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за періоди з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, та з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року у розмірі 77419 грн. 35 коп., відповідачем не надано до суду апеляційної інстанції жодних доказів в підтвердження вказаних обставин, а матеріали справи таких не містять.

У свою чергу, факт невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої приписами постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2022 року №168, свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності та обґрунтованість заявленого позову в цій частині.

З урахуванням нормативно-правового регулювання спірних правовідносин та встановлених у справі обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем допущена противна бездіяльність, яка полягала у не нарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я.

Підсумовуючи вище наведене, судова колегія уважає правильним висновок суду попередньої інстанції про наявність у даному випадку протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я з 01.07.2023 року по 21.07.2023 року, а також на стаціонарному лікуванні з 27.07.2023 року по 29.07.2023 року.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року у справі №420/9088/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов