Справа № 360/150/25
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 лютого 2025 року м. ДніпроСправа № 360/150/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, третя особа ОСОБА_1 , в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 07.11.2023, який затверджено начальником Східного міжрегіонального управління державної служби України з питань праці.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області з 01.01.2023 як потерпілий внаслідок нещасного випадку на виробництві, якому Головним управлінням продовжено щомісячні страхові виплати з 18.08.2023 до 08.03.2025.

12.04.2024 ОСОБА_1 звернувся засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з встановленням нового захворювання.

При проведенні попереднього розгляду документів з метою призначення страхових виплат ОСОБА_1 , Головним управлянням встановлено, що Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 07.11.2023 складено на відокремленому підрозділі «шахта Карбоніт» Державного підприємства «Первомайськвугілля».

Згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 дійсно працює на Відокремленому підрозділі шахта «Карбоніт» Державного підприємства «Первомайськвугілля» з 12.06.2013, запис про звільнення відсутній. Проте згідно з наказом від 09.04.2022 № 205/к з працівниками ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» призупинено дію трудових договорів з 07.04.2022, а наказом від 05.12.2022 № 61/а, виданим ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» - ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника дільниці з видобутку вугілля № 3 за угодою сторін 05.12.2022.

Також згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 з 14.04.2022 за основним місцем роботи перебував у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді майстра гірничої дільниці відповідно до наказу № 70/6 від 13.04.2022. Наказом № 27/9 від 06.02.2023 ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажання, у зв`язку з виходом на пенсію його з 06.02.2023. Однак вказані записи про трудову діяльність у приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля» трудовій книжці НОМЕР_1 відсутні. При цьому, перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» також свідчать дані з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5).

На підставі наказу № 219/СХ від 23.03.2023 Про створення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 », відповідачем створено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 на підставі повідомлення Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва П-3 286/2 від 09.02.2023.

Позивач зауважує, що відповідачем не в повній мірі було з`ясовано обставини по справі та за результататами роботи комісії 07.11.2023 складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, відповідно до якого хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 виникло на ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля».

Водночас при проведенні розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , комісією не враховано роботу останнього в шкідливих умовах на ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в якості майстра гірничого дільниці з 13.04.2022 по 06.02.2023.

Листами за № 1200-1105-8/11342 від 30.04.2024, № 1200-1105-8/15788 від 17.06.2024 та № 1200-0905-8/29850 від 21.11.2024 Головне управління зверталось із запитами до Клініки професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва щодо врегулювання порушеного питання та отримання медичних висновків про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 за останнім та передостаннім місцями роботи у встановлений законодавством строк.

Листом № 03/949 від 25.11.2024 Державна установа Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва повідомила Головне управління, що рішенням ЛЕК установи № 22/581 від 29.05.2024 Медичний висновок лікарсько-експертної комісії лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08.02.2023 № 5/79 Повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 08.02.2023 № 61 ОСОБА_1 (тобто документи, на підставі яких створювалась комісія з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 та за результатати роботи якої складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4), визнані недійсними на підставі наданих нових відомостей щодо професійної діяльності ОСОБА_1 .

Листом від 11.12.2024 № 03/992 Державна установа Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва надіслала копію медичного висновку ЛЕК від 29.05.2024 № 22/581 на адресу Головного управління.

Головним управлінням направлено запит до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці за № 1200-0905-8/32075 від 17.12.2004 про надання роз`яснень щодо чинності акту за формою П-4 від 07.11.2023 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням з Клініки професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва медичного висновку лікарсько-експертної комісії за № 22/581 від 29.05.2024 про визнання недійсним рішення ЛЕК № 5/79 від 08.02.2023 про встановлення хронічного професійного захворювання (отруєння) у працівника ВП Шахта Карбоніт ДП Первомайськвугілля ОСОБА_1 та визнання недійсним повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_1 за № 61 від 08.02.2023.

Однак Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці листом № СХ/З.1/14047-24 від 20.12.2024 повідомило позивача, що оскільки діючим Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 не передбачено скасування, або визнання недійсним акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, а тому у Міжрегіонального управління законодавчих підстав для скасування зазначеного акту немає.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Одночасно позивачем заявлено клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, у зв`язку з чим вона має бути залишена без руху з таких підстав.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Отже, за змістом наведених норм до адміністративного суду за зверненням суб`єкта владних повноважень може бути подано позов лише у випадку спору між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також коли право звернення до суду з позовом до іншого суб`єкту владних повноважень надано такому суб`єкту законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (провадження № 12-245гс18) сформульовано правову позицію згідно якої, поведінка органів, через які діє держава у цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави у цивільних або адміністративних відносинах. Отже, як у цивільних, так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Держава в особі відповідних органів може брати участь в судових процесах, в тому числі в якості позивача, за правилами цивільного, господарського або адміністративного судочинства, виходячи, в першу чергу, із суті правовідносин та з урахуванням, зокрема, суб`єктного складу сторін та інших чинників, які можуть впливати на визначення юрисдикції судів.

Отже, за загальним правилом один орган державної влади не може звертатися з позовом до іншого органу, бо це означатиме позов держави до неї самої.

Винятком є компетенційний спір, під час розгляду якого суд дає тлумачення законодавства, роз`яснюючи межі компетенції органів.

При цьому під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

Також для звернення до адміністративного суду суб`єкт владних повноважень як позивач повинен відповідати основним умовам, а саме: такий суб`єкт має бути наділений повноваженнями для звернення до суду.

Наведене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 826/3115/17.

Згідно пред`явленого позову вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із затвердженням Східним міжрегіональним управлінням управління Державної служби України з питань праці акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 07.11.2023.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвеорджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 за №337 (далі Порядок № 337).

Так, пунктом 117 цього Порядку визначено, що за результатами розслідування комісія складає акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 (далі - акт за формою П-4) згідно з додатком 21. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), заходи щодо запобігання розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння) та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства.

Акт підписується головою та всіма членами комісії з розслідування. У разі незгоди із змістом акта член комісії з розслідування підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово, підписує та додає до акта як його невід`ємну частину.

Акт за формою П-4, підписаний членами комісії з розслідування, протягом доби затверджується керівником територіального органу Держпраці та завіряється печаткою (пункт 118 Порядку № 337).

Відповідно до пункту 119 Порядку № 337 акт за формою П-4 складається протягом трьох днів після закінчення розслідування у семи примірниках і надсилається роботодавцем: територіальному органові Держпраці; хворому; територіальному органові Пенсійного фонду України; первинній організації відповідної профспілки або уповноваженій найманими працівниками особі з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві (в установі, організації) відсутня); вищому профспілковому органу; лікарю-профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я; підприємству (установі, організації).

Отже, Порядком № 337 не визначено право ГУ ПФУ в Луганській області на звернення до суду із позовом щодо оскарження акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4.

Суд зауважує, що позовна заява не містить нормативного обгрунтування щодо повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на звернення до суду із цим позовом із посиланням на відповідну норму закону.

Отже позивачу слід навести нормативне обгрунування щодо повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на звернення до суду із цим позовом із посиланням на відповідну норму закону, що передбачає право його звернення до суду для вирішення публічно-правового спору.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивачем в позовній заяві в якості третьої особи зазначено ОСОБА_1 . При цьому, позов не містить конкретизації стосовно того на стороні позивача чи відповідача виступає вказана особа, а також не наведено обґрунтувань щодо його залучення в якості третьої особи. Крім того, позивачем не зазаначено в позові про необхідність залучення ОСОБА_1 саме в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Тому позивачу слід надати суду позовну заяву, в якій навести обґрунтування щодо залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, зазначивши, на стороні позивача чи відповідача виступає вказана особа, а також яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки останнього.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем, збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028,00 грн.

Відтак, позивач за подання даної позовної заяви був сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Оглядом матеріалів позовної заяви встановлено, що позивачем документ про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн до позовної заяви не доданий.

Водночас у позовній заяві позивачем зачвлено клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що ГУ ПФУ в Луганській області немає можливості сплатити судовий збір через відсутність в Законі № 1058 такої цілі та коштів, призначених на цю мету.

Розглянувши клопотання позивача суд встановив таке.

Відповідно до частини першої статі 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів статті 8 Закону № 3674-VI відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Статтею 5 Закону № 3674-VI визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинен сплачувати судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Слід зазначити, що відсутність в Законі № 1058 визначення цілей та коштів на оплату судового збору при зверненні до суду із позовом, не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб`єкт владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Тоді як, невмотивоване звільнення від оплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

З урахуванням викладених вище обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Більше того, позивач є державним органом, а тому, на думку суду, посилання на відсутність коштів для сплати судового збору в цьому випадку є недоречним. Наведена норма, що дає право зменшити, відстрочити або звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан, насамперед стосується сторін соціально вразливої верстви населення з метою вільного їх доступу до правосуддя.

Отже, для усунення вказаних недоліків необхідно надати документ про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 160, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення органу державної влади, залишити без руху.

Запропонувати представнику позивача протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису:

нормативного обгрунування щодо повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на звернення до суду із цим позовом із посиланням на відповідну норму закону, що передбачає право його звернення до суду для вирішення публічно-правового спору;

обґрунтування залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, зазначивши, на стороні позивача чи відповідача виступає вказана особа, а також яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки останнього;

документу про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплаченого за такими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Луг.обл./МТГ м.Сєвєр/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37991110;

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);

Рахунок отримувача UA4012499;

Код класифікації доходів бюджету 22030101;

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8);Судовий збір, за позовом ____ (назва установи, організації позивача), Луганський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута позивачу та вважатиметься неподаною.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяК.Є. Петросян