Справа № 420/33496/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» (вул. Київське шосе, 2, м. Одеса, 65031) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митноі? вартості №UA500500/2024/000503/2 від 30.09.2024 та картку відмови в прии?нятті митноі? деклараціі?, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерціи?ного призначення №UA500500/2024/001010 від 30.09.2024.

Представник позивача в обгрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «БЛУМІ» (покупець) та компанією «INDUSTRIA CARTARIA PIERETTI SPA» (продавець, Італійська Республіка) укладено контракт на поставку товару від 25.04.2019 №250419 відповідно до умов якого продавець взяв на себе зобов`язання поставити у власність покупця товар картон для виготовлення паперових виборів саніторно-гігієнічного призначення на власному виробництві.

На виконання умов контракту оформлено поставку товару та з метою здійснення його митного оформлення позивачем 30.09.2024 подано контролюючому органу митну декларацію (далі МД) №24UA86U1.

За результатом розгляду поданих документів Одеською митницею 30.09.2024 року прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000503/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/001010.

В рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено розбіжності, що викликають сумніви в митній вартості товару, а саме: 1) у поданих до митного оформлення документах відсутні відомості про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) у платіжному дорученні від 19.09.2024 №1791 наявне посилання на проформу інвои?с від 23.08.2024 №1631, але за вартістю та кількістю товару и?ого неможливо співвіднести до інвои?су від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166; 3) у наданому до митного оформлення інвои?сі від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166 вказано про знижку у розмірі 2% на поставку товару але умовами контракту не передбачено надання знижки на товар.

Представник позивача зазначаж, що вартість пакування включена у вартість товару на підставі пункту 2.1 контракту від 25.04.2019 №250419.

Також представник зазначив, що ним здійснена передоплата на проформу-інвойс від 23.08.2024 №1631 на підставі п.4.2 контракту. Проформа інвойс оформлюється при розміщенні замовлення на виробництво, однак на цій стадії не можливо визначити точну вагу картону, яка буде завантажена в авто, оскільки це ваговий товар. Також не відомо деталі транспортного засобу, в який буде завантажений товар. Між тим, загальна ціна за тону картону співпадає в інвойсі та проформі-інвойс. Також в проформі інвойс та інвойсі є посилання на контракт купівлі-продажу №250419 від 25.04.2019.

Крім того, представник ТОВ «БЛУМІ» зазначає, що за змістом п.4.2 умови оплати товару вказані в інвойсі. Так умови 2% знижки вказані в проформі-інвойс від 23.08.2024 №1631 на суму 9201,73 євро. Платіжною інструкцією від 19.09.2024 №1791 підтверджується повна оплата товару.

Отже всі основні документи, які свідчать про митну вартість товару відповідно до договору, були одразу надані митному органу. У вказаних документах відсутні будь-які розбіжності щодо визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 04.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що МК України не допускається ігнорування та не виконання форм контролю встановлених СУР.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №24UA86U1 від 30.09.2024 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу Украі?ни (далі МКУ) при визначенні митноі? вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митноі? вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п. 2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.04.2019 №250419 ціна за товар включає в себе пакування, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвои?сі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданоі? складовоі? митноі? вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митноі? вартості самого товару; 2) у платіжному дорученні від 19.09.2024 №1791 наявне посилання на проформу інвои?с від 23.08.2024 №1631, але за вартістю та кількістю товару и?ого неможливо співвіднести до інвои?су від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166; 3) у наданому до митного оформлення інвои?сі від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166 вказано про знижку у розмірі 2% на поставку товару але умовами контракту не передбачено надання знижки на товар.

Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним ч.1 ст.54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу, що встановлюється у постановах ВС України від 28.07.2021 справа №808/3022/17, від 26.07.2021 справа №813/8725/14, від 16.07.2021 справа №804/3702/16, від 16.07.2021 справа №804/769/16.

Також представник відповідача зазначає, що 30.09.2024 декларантом ТОВ «МЕТАЛІК» надіслано: праи?с лист, лист «УкрПапір» від 26.09.2024 №191, лист ТОВ «БЛУМІ» №3009/2 від 30.09.2024, та лист ТОВ «МЕТАЛІК» від 30.09.2024 №б/н, яким повідомлено що інших документів надано не буде.

Проаналізувавши вказані документи, встановлено, що у наданому праи?с листі міститься посилання на конкретного отримувача товару що не дає змогу визначити чи актуальна дана цінова пропозиція для інших учасників ринку. Також лист Асоціаціі? украі?нських підприємств целюлозно-паперовоі? галузі «УкрПапір» має виключно інформативнии? характер та не може бути прии?нятии? в якості ціновоі? довідки через невідповідність вимогам Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки маи?на і маи?нових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 10.09.2003 №1440, якии? є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки маи?на та маи?нових прав суб`єктами оціночноі? діяльності.

Митним органом було витребувано виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ, розбіжності не спростовано.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому митницею було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим та становить 1,0172 дол.США/кг ваги нетто (МД від 06.11.2023 №UA206060/2023/005301), ніж заявлено декларантом 0,5893 дол.США/кг ваги нетто товару.

Верховний Суд України в постанові від 15.10.2013 у справі №21-270а13, в постанові від 22.10.2013 у справі №21-342а13 дійшов висновку про те, що наявність в ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості. Також Верховний Суд в постанові від 03.08.2021 у справі №640/13657/20, дійшов висновку про те, що наявність в ЄАІС ДФС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 25.04.2019 року позивачем ТОВ «БЛУМІ» (покупець) укладений з компанією FOSHAN «INDUSTRIA CARTARIA PIERETTI SPA» (продавець, Італійська Республіка) контракт купівлі-продажу №250419 відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

29.12.2023 року сторонами укладено додаткову угоду №2 до контракту купівлі-продажу №250419 від 25.04.2019, згідно п.1 якої сторони погодили продовжити строк дії контракту до 31.12.2025 року.

Пунктами 2.1, 2.2 контракту від 25.04.2019 №250419 встановлено, що ціни та товар установлені в євро і включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження та здійснення експортних формальностей в країні продавця. При цьому вважається, що ціни та товар, який постачається за даним контрактом, зазначені на умовах поставки згідно пункту 3.2 цього контракту. Загальна вартість товару, який постачається за даним Контрактом, складається із сум всіх комерційних інвойсів продавця.

Поставки здійснюються на підставі письмових заявок покупця та оформлюються проформами інвойсами, де зазначається кількість і ціна товару, що поставляється (п.п. 3.3 контракту від 25.04.2019 №250419).

23.08.2024 контрагентом позивача складено проформу інвои?с №1631, якою визначено поставити товар картон вартістю 460 євро за тону, заганою вагою нетто 9917,60 т., загальною вартістю (з урахуванням знижки 2,00) 9201,73 євро.

Згідно з п.4.1 контракту від 25.04.2019 №250419 умовою оплати являється 100 % передоплата до завантаження у відповідності з проформою-інвойсом. Оплата здійснюється банківським переводом грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно проформи інвойсу на кожну партію товару. Валюта платежу - євро.

19.09.2024 позивачем перераховано на банкіський рахунок продавця 9201,73 євро відповідно до контракту від 25.04.2019 №250419 та проформи інвойсу №1631 від 23.08.2024, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №1791 від 19.09.2024.

В подальшому контрагентом позивача складено інвойс від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166, яким збільшено вагу нетто товару до 9625,48 т. та визначено загальну вартість товару (з у рахуванням знижки 2,00) на рівні 9625,48 євро.

У зв`язку поставкою товару на виконання контракту від 25.04.2019 №250419, позивачем 30.09.2024 року подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA86U1, в якій митну вартість товару було визначено на рівні 9625,48 євро за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України, а саме: контракт, додаткова угода до нього, проформа-інвойс, інвойс, платіжна інструкція в іноземній валюті та інші документи.

Проте відповідачем 30.09.2024 року прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000503/2 та картку відмови в прии?нятті митноі? деклараціі?, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерціи?ного призначення №UA500500/2024/001010.

В рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 МКУ)при визначенні митноі? вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митноі? вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.04.2019 №250419 ціна за товар включає в себе пакування, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвои?сі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданоі? складовоі? митноі? вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митноі? вартості самого товару;

2) у платіжному дорученні від 19.09.2024 №1791 наявне посилання на проформу інвои?с від 23.08.2024 №1631, але за вартістю та кількістю товару и?ого неможливо співвіднести до інвои?су від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166;

3) у наданому до митного оформлення інвои?сі від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166 вказано про знижку у розмірі 2% на поставку товару але умовами контракту не передбачено надання знижки на товар.

В рішенні запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У рішенні вказано, що 30.09.2024 декларантом ТОВ «МЕТАЛІК» надіслано: праи?с лист, лист «УкрПапір» від 26.09.2024 №191, лист ТОВ «БЛУМІ» №3009/2 від 30.09.2024, та лист ТОВ «МЕТАЛІК» від 30.09.2024 №б/н, яким повідомлено що інших документів надано не буде.

Проаналізувавши вказані документи, встановлено, що у наданому праи?с листі міститься посилання на конкретного отримувача товару що не дає змогу визначити чи актуальна дана цінова пропозиція для інших учасників ринку. Також лист Асоціаціі? украі?нських підприємств целюлозно-паперовоі? галузі «УкрПапір» має виключно інформативнии? характер та не може бути прии?нятии? в якості ціновоі? довідки через невідповідність вимогам Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки маи?на і маи?нових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украі??ни від 10.09.2003 №1440, якии? є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки маи?на та маи?нових прав суб`єктами оціночноі? діяльності, оскільки не містить: мети проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідноі? бази оцінки; переліку нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; викладу усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опису та аналізу зібраних і використаних вихідних даних та іншоі? інформаціі? під час проведення оцінки; висновку щодо аналізу існуючого використання та наи?більш ефективного використання об`єкта оцінки; викладу змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість маи?на; додатків з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби іншими інформаціи?ними джерелами, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Одеська митниця приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МКУ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 30.09.2024 року №UA500500/2024/000503/2 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість товару - не надано. В той же час в контракті, додаткових угодах до нього, інвойсі, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні підстави для його прийняття є неспроможними, з огляду на наступне.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з оскаржуваним рішенням від 30.09.2024 року №UA500500/2024/000503/2 недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є те, що відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митноі? вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митноі? вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.1 контракту від 25.04.2019 №250419 ціна за товар включає в себе пакування, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвои?сі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданоі? складовоі? митноі? вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митноі? вартості самого товару.

Суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі контракту, та додаткової угоди до нього, які надані митному органу.

За змістом п.3.2 контракту від 25.04.2019 №250419 постачання товару здійснюється EXW Marlia di Capannori Лукка Італія (ІНКОТЕРМС-2010), якщо інше не обумовлено в івойсі або проформі інвойсі.

Відповідно до проформи-інвойсу від 23.08.2024 №1631 та інвойсу від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166 умови поставку товару за контрактом є EXW.

Згідно положень Інкотерме 2010 - Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, термін EXW (англ. Ex Works), або (Франко завод (...назва місця)) - термін інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов?язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Таким чином, на умовах поставки EXW товар передається продавцем у розпорядження покупця на своєму підприємстві (складі).

В свою чергу, за змістом п.2.1 контракту від 25.04.2019 року №250419 сторони погодили, що ціна за товар включає в себе пакування, пакувальних матеріалів, маркування, навантаження.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в яких Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Таким чином, суд вважає безпідставним послання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

Щодо неможливості співвіднесення за вартістю інвойсу від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166 до платіжного доручення від 19.09.2024 №1791, у якому наявне посилання на проформу інвои?с від 23.08.2024 №1631, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.4.1 контракту від 25.04.2019 №250419 умови оплати: 100% передоплата до завантаження відповідно до проформи - інвойс. Оплата здійснюється банківським переказом грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця відповідно до проформи іивойсу па кожну партію товару. Валюта платежу - євро.

Усі банківські витрати, пов`язані з виконанням цього контракту, оплачуються продавцем на території продавця, покупцем на території покупця. У разі виникнення різниці між проформою інвойсом і комерційним інвойсом вона має бути оплачена покупцем.

Пунктом 4.2 контракту передбачено, що умови оплати вказані в проформі інвойсі - на відповідну партію товару.

Оскільки сторонами погоджено здійснення передплати за товар саме згідно проформи-інвойс, а не згідно інвойсу, суд вважає необгрунтованими доводи митниці щодо невідповідності сплаченої позивачем суми передплати за товар.

Крім того, щодо зауважень митного органу про те, що у наданому до митного оформлення інвойсі від 24.09.2024 №SIT02-24-VEX1166 вказано про знижку у розмірі 2% на поставку товару, але умовами контракту не передбачено надання знижки на товар, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 3.3 контракту від 25.04.2019 №250419 поставки оформлюються проформами інвойсами, де зазначається кількість і ціна товару, що поставляється.

В проформі інвойс від 23.08.2024 №1631 зазначено умови оплати з урахуванням знижки 2% при передоплаті за товар (BB (bonifico bancario) anticipato sc (sconto) 2%). Проформа складена на загальну вартість товару 9201,73 євро, згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті від 19.09.2024 №1791 позивачем здійснена повна переоплата за товар.

Щодо ненадання декларантом до митного оформлення страхового полісу (іншого доказу страхового покриття), доказів вартості перевезення оцінюваних товарів (витрат на транспортування), суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.5,7 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Згідно Інкотермс-2010 термін «СІР» («Carriage and Insurance Paid to» в перекладі «Провезення та страхування оплачені до») означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну СРТ, а саме продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Отже витрати зі страхування та транспортування товару до пункту призначення включені продавцем в загальну вартість товару.

Також суд не приймає посилання митного органу на прайс-лист та лист Асоціаціі? украі?нських підприємств целюлозно-паперовоі? галузі «УкрПапір», оскільки такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередньою МД від 06.11.2023 №UA206060/2023/005301 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.

Однак суд вважає, що МД від 06.11.2023 №UA206060/2023/005301 не може бути врахована для коригування митної вартості товару за МД позивача, оскільки товар за попередньою МД поставлено на інших умовах поставки FСА, що може впливати на різницю між митною вартістю товарів.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митноі? вартості №UA500500/2024/000503/2 від 30.09.2024 та картку відмови в прии?нятті митноі? деклараціі?, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерціи?ного призначення №UA500500/2024/001010 від 30.09.2024.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 6056 грн за вимогу майнового характеру оскарження рішення про коригування митної вартості товару та немайнового характеру оскарження картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Однак, Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, 1,5% ціни позову (різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні 75 228, 99 грн) становить 1128,43 грн, тобто за подання даного адміністративного позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2024 рік - 3028 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» (вул. Київське шосе, 2, м. Одеса, 65031, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000503/2 від 30.09.2024 та картку відмови в прии?нятті митноі? деклараціі?, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерціи?ного призначення №UA500500/2024/001010 від 30.09.2024.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛУМІ» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва