Справа № 500/7165/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7165/24

31 січня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 2), в якому просить:

визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01.03.1992 по 28.12.1992 на посаді механіка трудомістких процесів агрофірми «Дністер» та з 28.12.1998 по 22.02.2000 на посаді механіка ферми КСП «Дністер» протиправною;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.03.1992 по 28.12.1992 на посаді механіка трудомістких процесів агрофірми «Дністер» та з 28.12.1998 по 22.02.2000 на посаді механіка ферми КСП «Дністер».

Позов обґрунтований тим, що позивач 29.08.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV). Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.09.2024 №05 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Відповідачем 1 не зараховано до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 22.02.2000, бо на титульній сторінці є виправлення дати заповнення, що є порушенням вимог Інструкції з ведення трудових книжок; періоди роботи відповідно до наданої довідки № 189 від 25.06.2024, бо рік народження у довідці не відповідає паспортним даним заявника.

Позивач зазначає, що вказані недоліки не можуть бути підставою для неврахування відповідного трудового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у документах із місця роботи чи архівних довідках.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача 1 та стверджує, що особа не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та записів у книзі трудового стажу, а тому не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в них записах, так як трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами облікової документації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У строк, встановлений судом, від ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 2 проти позову заперечує. Зазначає, що для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Рішенням від 05.09.2024 року №05 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Стаж особи для права на пенсію становить 19 років 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

Відповідач 2 з посиланням на пенсійне законодавство та порядок ведення трудових книжок вважає прийняте рішення правомірним, відтак просить відмовити у задоволенні позову (а.с.47-50).

17.01.2025 від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідач 1 проти позову заперечує. Вважає, що правомірно за доданими позивачем документами до страхового стажу не зарахував періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 22.02.2000, бо на титульній сторінці містяться виправлення в даті її заповнення, а в довідці № 189 від 25.06.2024 вказаний рік народження (1970) не відповідає паспортним даним заявника (1969). Страховий стаж позивача становить 19 років 7 днів та є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Також цей відповідач вказує, що призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України, суд не може перебирати такі функції на себе, бо це буде втручанням у його повноваження. Відповідач 1 просить у позові відмовити (а.с.69-70).

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 55 років, 29.08.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.60, 83-84).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 05.09.2024 за №05 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.36).

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 19 років 7 днів, що додатково підтверджується розрахунком стажу (а.с.62 зворот, 73).

За змістом оскаржуваного рішення за наданими заявником документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано такі періоди роботи:

періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 22.02.2000, бо на титульній сторінці виправлено дату її заповнення, що є порушенням вимог Інструкції з ведення трудових книжок даної трудової;

періоди роботи відповідно до наданої довідки № 189 від 25.06.2024, бо дата народження у довідці не відповідає паспортним даним заявника (а.с.36).

Позивач не погоджується з цим рішенням відповідача 1, вважає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області допустили протиправну бездіяльність, незарахувавши окремі періоди його трудової діяльності до страхового стажу, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За змістом пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на дострокову пенсію мають, зокрема, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

На час звернення 29.08.2024 до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV вік ОСОБА_1 становив 55 років. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови було лише відсутність необхідного страхового стажу.

Предметом спору є правомірність незарахування територіальними органами Пенсійного фонду України до страхового стажу позивача періоду роботи згідно з записами трудової книжки та даних архівної довідки.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Судом досліджено трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення 22.02.2000, яка містить такі записи щодо спірних періодів в Агрофірмі Дністер, Колективному сільськогосподарському підприємстві (КСП) Дністер:

запис №1, 01.03.1992, прийнятий механіком трудомістких процесів на фермі, підстава: протокол №1 від 01.03.1992,

запис №2, 28.12.1992, після перейменування працював механіком ферми колективного сільськогосподарського підприємства Дністер, підстава: протокол №2 від 28.12.1992,

запис №3, 22.02.2000, звільнений з роботи, підстава: протокол №1 від 22.02.2000 (а.с.12, 55 зворот, 88 зворот).

Вказані записи є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, виконані належним чином посадовими особами, засвідчені їх підписами та скріплені печатками підприємств.

Отже, факт роботи позивача підтверджений належними записами його трудової книжки та дійсність якої не ставиться під сумнів відповідачами, даних щодо недоліків в частині внесених записів відповідачем у матеріалах справи не міститься.

За цим документом до страхового стажу не зараховано вказаний період роботи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області через те, що на титульній сторінці є виправлення дати її заповнення (в графі де вказано місяць заповнення можливо робилося виправлення). Відповідач 1 вважає, що такий недолік трудової книжки не дозволяє зарахувати страховий страж, бо трудова книжка заповнена з порушення інструкції її ведення.

На час спірних правовідносин питання заповнення трудових книжок регулювалося Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17.08.1993 за N 110 (далі - Інструкція № 58). Пункт 2.12 цієї Інструкції визначає, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зазначені норми свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

При цьому, суд зазначає, що на титульній сторінці трудової книжки позивача відображено необхідні відомості, передбачені пунктом 2.11 Інструкції № 110, вказано інформацію про особу, яка вчинила ці записи, міститься підпис цієї особи, а всі записи завірені печаткою підприємства.

З огляду на наведене, наявність виправлення у даті заповнення трудової книжки не може бути підставою для неврахування позивачу відповідних періодів трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

При цьому належність трудової книжки позивачу під сумнів відповідачами не ставиться, зазначені недоліки жодним чином не спростовують факту роботи позивача на вказаних підприємствах, отож записи трудової книжки мають бути враховані при обчислені страхового стажу ОСОБА_1 .

З огляду на те, що період з 28.12.1998 по 22.02.2000, який просить зарахувати до страхового стажу позивач частково перетинаються з періодами вже зарахованими відповідачем 1 самостійно, про що свідчить доданий до відзиву розрахунок страхового стажу (а.с.62 зворот), то вказаний період слід зарахувати до страхового стажу з урахуванням вже зарахованих періодів та відповідно до виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві.

Додатково на підтвердження вказаного періоду позивачем надано архівний витяг з книги трудового стажу№8, виданий Мельнице-Подільською селищною радою Чортківського району Тернопільської області 25.06.2024 за №189, який містить відомості про роботу ОСОБА_1 , рік народження 1970, в колгоспі «Дністер», а саме: виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік з березня 1992 по грудень 1999 роки (а.с.37, 63 зворот-64, 82).

Згідно наданої довідки №189 від 25.06.2024 періоди роботи не зараховані через не відповідність паспортним даним заявника, а саме, позивач народився 1969 року, а згідно записів в книзі трудового стажу, « ОСОБА_1 , 1970 року народження».

Проте такі недоліки ніяким чином не впливають на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення 22.02.2000.

Зміст довідки з вказаними періодами роботи відповідає та узгоджується з відомостям трудової книжки позивача, а також містить повні відомості про ПІБ працівника, тому у відповідача 1 було достатньо доказів для висновку, що такі документи та відомості стосуються саме ОСОБА_1 .

Обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.

Суд звертає увагу, що позивач обрав спосіб захисту порушеного права через визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Тернопільській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо незарахування до його страхового стажу періодів роботи з 01.03.1992 по 28.12.1992 на посаді механіка трудомістких процесів агрофірми «Дністер» та з 28.12.1998 по 22.02.2000 на посаді механіка ферми КСП «Дністер».

Однак суд зауважує, що результати розгляду заяви позивача від 28.09.2024 про призначення пенсії викладені у рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №05 від 05.09.2024. Саме цим рішенням, а не діями територіального органу Пенсійного фонду України, порушено права позивача через незарахування окремих періодів його трудової діяльності до страхового стажу.

Враховуючи наведене, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача і задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №05 від 05.09.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії.

При цьому належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву позивача від 28.08.2024 та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

ГУ ПФУ в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

З огляду на викладене вище, з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.03.1992 по 28.12.1992 на посаді механіка трудомістких процесів агрофірми «Дністер» та з 28.12.1998 по 22.02.2000 на посаді механіка ферми КСП «Дністер» з урахуванням вже зарахованих періодів та відповідно до виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №05 від 05.09.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.03.1992 по 28.12.1992 на посаді механіка трудомістких процесів агрофірми «Дністер» та з 28.12.1998 по 22.02.2000 на посаді механіка ферми КСП «Дністер» з урахуванням вже зарахованих періодів та відповідно до виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (село Дністрове, Чортківський район, Тернопільська область, 48757, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49033 ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 31 січня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.