Справа № 400/5281/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/5281/23

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

повний текст судового рішення

складено 29.08.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 у справі №400/5281/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

У С Т А Н О В И В:

11.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 12.04.2023 № 799 « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області» в частині звільнення зі служби інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.04.2023 № 302 о/с «По особовому складу» щодо звільнення зі служби інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 27.04.2023;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач не погоджується із висновком відповідача про те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, адже лікар-психіатр чоловічого психіатричного відділення №2 ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 , не проходив курси тематичного удосконалення за відповідною програмою. Також, позивач зауважує про закінчення строку дії свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого здійснено аналіз відібраного в ОСОБА_1 біоматеріалу. Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду не містить підпису позивача. До того ж, ОСОБА_3 акцентує увагу на тому, що він звертався до дисциплінарної комісії із клопотанням про перенесення дати прийняття від нього пояснень. Однак, комісією таке звернення проігноровано.

Не погодившись із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області до суду першої інстанції подано відзив, у якому відповідач вказує, що будучи поліцейським, позивач в комендантську годину керував власним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Результатів медичного огляду, позивачем не спростовано. Як стверджує відповідач, службове розслідування про ведено у повній відповідності із законодавчими приписами.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 у справі № 400/5281/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Приймаючи означене рішення судом першої інстанції враховано обставини, які встановлені в постанові Миколаївського апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №490/3585/23. Також, окружний адміністративний суд вказав, що відповідачем не доведено в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Головне управління Національної поліції в Миколаївській області вказує, що керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Означене підтверджено під час проведення медичного огляду позивача. Також, на думку суб`єкта владних повноважень, обставини, які встановлено в постанові Миколаївського апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №490/3585/23, не можуть враховуватись під час вирішення даного спору.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ОСОБА_1 до апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 29.08.2024 у справі №400/5281/23. Натомість, доводи апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Миколаївській області уважає необґрунтованими.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, ОСОБА_1 проходить службу в органах поліції.

Наказом ГУ НП в Миколаївській області від 19.01.2021 № 27о/с капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП.

Колегією суддів установлено, що 09.03.2023 до УГП ГУНП з управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшла інформація про можливе керування інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 приватним автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, тощо).

У зв`язку з чим, наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10.03.2023 №549 за фактом можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни призначено службове розслідування.

За наслідком проведення службового розслідування дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Миколаївській області 06.04.2023 складено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

У вказаному висновку зазначено, що дисциплінарна комісія Головного управління Національної поліції в Миколаївській області вважає відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування підтвердженими.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 ІІІ, в частині обов`язку поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, вимог ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось в порушені присяги: усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, вимог п. 7 розділу IV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, в частині обов`язку поліцейського сприяти проведенню службового розслідування, вимог ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, в частині обов`язку кожної посадової особи поліції відповідно до своїх повноважень сприяти проведенню службового розслідування, вимог п. 5 розділу І, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права, законності, безперервності, справедливості, неупередженості та рівності, а також у підриванні авторитету Національної поліції України, невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, що призвело до керування транспортним засобом посадовою особою у стані алкогольного сп`яніння, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи зазначеного працівника поліції, ступеня його вини, обставин, що обтяжують його відповідальність, а також те, що останній свою провину не визнав, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІ, керуючись пп.2 п.1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 в частині керування транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння, запропоновано застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку з чим, Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області 12.04.2023 видано наказ №799 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області», яким за вчинення дисциплінарного проступку капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

У подальшому, з огляду на реалізацію дисциплінарного стягнення наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.04.2023 №302 о/с капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погодившись із своїм звільненням зі служби в поліції позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, який затверджено Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), визначено сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Колегія суддів зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Отже, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлених Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.

Згідно фактичних обставин справи, підставою для застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції слугувало скоєння ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, що підриває довіру до нього як до носія влади та негативно впливає на авторитет органів поліції, а саме керування власним транспортним засобом в поза службовий час в стані (або з ознаками) сп`яніння.

З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №490/3585/23 апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бойченка Геннадія Анатолійовича задоволено.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП скасовано.

На підставі пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Здійснюючи апеляційний розгляд справи суд апеляційної інстанції вказав, що під час огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння у КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" були допущенні істотні недоліки в частині невиконання вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому у відповідності до частин 5, 6 статті 266 КУпАП та пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, складені лікарем ОСОБА_2 висновок № 153 від 09.03.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, акт медичного огляду № 153 від 09.03.2023 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, підписане лікарем ОСОБА_4 направлення на токсикологічне дослідження, вважаються недійсними.

При цьому, інших доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування о 00 год 40 хв 09.03.2023 транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Миколаєві по пр. Центральному в районі буд. № 93-В, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІI передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені в межах розгляду справи №490/3585/23 обставини є преюдиційними по відношенню до спірних правовідносин, а тому не підлягають доведенню під час розгляду даної справи.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що здійснюючи розгляд даної справи окружним адміністративним судом було допитано в якості свідків лікаря ОСОБА_2 та медбрата ОСОБА_5 (проводили освідування позивача на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі), які вказали, що на момент доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я у останнього не було виражених ознак стану сп`яніння.

До того ж, за наслідком дослідження відеозапису події правопорушення, що здійснювався на бодікамеру патрульного поліцейського, колегія суддів зазначає, що такий доказ не підтверджує перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння.

Навпаки, як убачається з відео ОСОБА_1 виконав усі запропоновані лікарем вправи з орієнтування в контексті визначення ступеню алкогольного сп`яніння.

Крім того, в контексті наведеного слід також відмітити, що після проходження медичного освідування поліцейський, який доставив позивача до закладу охорони здоров`я, повернув ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія із зазначенням, що підстав для їх вилучення наразі немає, адже перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння не доведено.

Колегія суддів зазначає, що саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння слугувало підставою для ініціювання службового розслідування та накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Натомість, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Означене спростовує твердження скаржника про те, що керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, з урахуванням установлених фактичних обставин справи колегія суддів уважає вірним висновок окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє довід скаржника про те, що намагаючись уникнути відповідальності та будучи впевненим у безкараності ОСОБА_1 , пред`явивши службове посвідчення, повідомив працівникам УПП про те, що він є поліцейським, оскільки ані доданий до матеріалів справи відематеріал, ані інші докази такої обставини не підтверджують.

Не є юридично спроможним також твердження скаржника про те, що не надаючи пояснення позивач перешкоджав проведенню службового розслідування, т.я. згідно пункту 2 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, надання пояснень поліцейським стосовно якого проводиться службове розслідування є його правом, а не обов`язком.

Колегія суддів вказує, що перешкоджанням проведенню службового розслідування є відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень (пункт 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893).

Є необґрунтованим посилання відповідач на висновок результатів медичного огляду та акт медичного огляду, адже як зазначено вище згідно із постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №490/3585/23 вони уважаються недійсними, так як складені із істотними порушеннями законодавчих приписів.

Відхиляється судом апеляційної інстанції посилання суб`єкта владних повноважень на пояснення працівників УПП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адже вони лише містять ймовірне припущення перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, означене не є належним та допустимим доказом у справі.

Стосовно твердження скаржника про те, що спірні накази про звільнення позивача ґрунтуються на самостійних правових підставах, колегія суддів зазначає, що в спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень не доведено вчинення ОСОБА_9 дисциплінарного проступку. Жодних належних та допустимих доказів, які свідчили про те, що керуючи транспортним засобом позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скаржника про те, що спірні накази про звільнення позивача ґрунтуються на самостійних правових підставах, встановлених під час проведення службового розслідування, адже основою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності були саме відомості висновку результатів медичного огляду та акту медичного огляду, які, як зазначено в постанові Миколаївського апеляційного суду від 21.09.2023 у справі №490/3585/23, вважаються недійсними.

Інших доказів, які б підтверджували перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння дисциплінарною комісією не досліджувались та матеріали службового розслідування не містять.

Апеляційний адміністративний суд погоджується із твердженням відповідача про те, що такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, у даному випадку, позивачем не вчинено адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Колегія суддів вказує, що для застосування такого підходу матеріали службового розслідування повинні мати переконливі докази вчинення поліцейським дисциплінарного проступку. Однак, у досліджуваній ситуації таких доказів немає.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені апеляційним адміністративним судом висновку у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.

Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Миколаївській області не містить жодних доводів відносно неправильності висновків суду першої інстанції стосовно розрахованої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому таким обставинам колегія суддів оцінки не надає.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.08.2024 у справі №400/5281/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов