Справа № 539/26/25
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/26/25
Провадження № 2-а/539/12/2025
РІШЕННЯ
іменем України
03 лютого 2025 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - Бєссонової Т.Д.,
за участю секретаря судового засідання Джадан І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
В позові вказано, що відповідно до протоколу №1995 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 від 04.12.2024 зазначено, що 04.10.2024 р. о 10.30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній не прибув за повісткою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Факт вчиненого правопорушення відсутній.
Ніяких повісток щодо необхідності прибути у відповідний ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував.
Вказує, що він є добровольцем у лавах Збройних Сил України з початку повномасштабного вторгнення. У липні 2023 року звільнився з військової служби, у зв`язку з тим, що є багатодітним батьком. З того часу і до 09.11.2024 року мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 04.12.2024 року позивач звернувся до комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 для продовження строку дії відстрочки (термін продовжено до 07.02.2025 р.) , де його повідомили про неявку до ТЦК за раніше направленою повісткою. Зазначену повістку він не отримував, тому з`явитися до ТЦК фактично не міг, регулярно відвідує ТЦК, будь-якого умислу щодо ухилення від явки не мав.
Він з винесеною постановою №1995 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 від 05.12.2024 не погоджується, оскільки у нього був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення та вимог ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вказаних в постанові.
Позивач прохає суд постановити рішення, яким постанову по справі про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.. Також просив визнати поважною причину пропуску строку оскарження та поновити строк звернення до суду.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник Мусієнко О.О. не з`явились, ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують, прохають його задовольнити.
В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Із матеріалів справи вбачається, що головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 04.12.2024 року було складено протокол №1995 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. (а.с. 7)
05.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №1995 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення: 04.12.2024 року о 10-30 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , 1992 р.н., де було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув за повісткою. Правопорушення вчинено в особливий період, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. (а.с. 8)
Позивач свою вину у правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, так як він не був належним чином сповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №7/3215 від 13.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як такому, що має на утриманні троє і більше дітей віком до 18 років. На строк до 09.11.2024 року. (а.с. 9)
Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.
Позивачем у справі сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно квитанції до платіжної інструкції не переказ готівки№30-18791795/С від 30.12.2024.
Разом з тим, відповідно до правової позиції у постанові по справі № 543/775/17 від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.
В контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.
З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі на 01.01.2024 3028,00 грн.
Отже, з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн., оскільки саме така ставка судового збору передбачена чинним законодавством.
Крім того, проаналізувавши доводи позивача про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частиною 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд вважає, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин, і вважає можливим цей строк поновити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 77, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом десяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.Д. Бєссонова