Справа № 380/19541/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 рокусправа № 380/19541/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка-1), ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 (далі - позивачка-2) звернулися до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просять:

- скасувати п. 25 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д про повернення документів на доопрацювання, яким за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 01.04.2024 та за заявою ОСОБА_1 від 01.04.2024 як представнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як членам сім`ї загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час захисту Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у рівних частках, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час захисту Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, належну ОСОБА_2 , у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у рівних частках, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час захисту Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дружиною та дочкою загиблого військовослужбовця солдата ОСОБА_3 . Констатують, що звернулися до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_3 під час дії воєнного стану відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Однак, розглянувши подані позивачами документи, відповідач дійшов висновку про повернення їх на доопрацювання, оскільки солдат ОСОБА_3 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови №975.

Не погоджуючись з позицією відповідача, що розмір одноразової грошової допомоги визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, позивачки звернулися до суду з цим позовом за захистом порушених прав.

Ухвалою судді від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

16.10.2024 відповідач подав до суду клопотання про залучення третьої особи.

Ухвалою судді від 21.10.2024 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .

17.10.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачками обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що 04.04.2024 позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_6 з відповідними заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) чоловіка/батька ОСОБА_2 . Позивачці-1 повідомлено про прийняте комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, рішення про повернення документів на доопрацювання у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, трамваю, каліцтвом), отриманим в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови №975. Констатує, що згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 13.03.2024 №318 причиною смерті солдата ОСОБА_2 , 1983 р. н. є захворювання «Інша пневмонія, збудник неуточнений». Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, Так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Наголошує, що в залежності від причинного зв`язку, загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців законодавець визначив певний порядок щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Згідно п. 2 постанови №168 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється сім`ям загиблих осіб, а також сім`ям осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення). Відповідно до ч. 1 п. 4 постанови №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 помер внаслідок отриманого поранення, не надано доказів, що позивачі зверталися до військової частини чи відповідача із запитами для підтвердження обставин поранення.

Зважаючи на викладене, на переконання відповідача, прийняте рішення про повернення документів на доопрацювання є правомірним, оскільки порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого солдата ОСОБА_2 внаслідок захворювання визначається постановою №975. А тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

23.10.2024 представник позивачів подав відповідь на відзив, у якому викладені заперечення на доводи відповідача. Зокрема, спростовує доводи відповідача, що смерть солдата ОСОБА_2 настала в стабілізаційному пункті, констатуючи, що останній помер, перебуваючи на бойовій позиції, тобто безпосередньо під час виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України. Крім того, констатував, що починаючи з 24.01.2022, дня введення в Україні правового режиму воєнного стану, особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, виплачується така допомога у розмірі, визначеному п. 2 постанови № 168, а не у розмірах, визначених пп. «а» п. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII та п. 5 постанови № 975. Ураховуючи наведене, на переконання представника позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до приписів постанови №168.

28.10.2024 відповідач подав пояснення стосовно стягнення судових витрат (судового збору та витрат на правничу допомогу). При цьому наголошує, що позивачками не надано жодних документів, які б підтверджували понесені ними витрати на правничу допомогу.

04.11.2024 представник позивачів подав додаткові пояснення, у яких стверджує, що заявлено тільки вимогу про стягнення судового збору, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією від 04.09.2024, про інші витрати не зазначалося. Зважаючи на ці обставини вважає доводи відповідача, викладенні у поясненнях, безпідставними та необґрунтованими.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача правом на надання письмових пояснень на позовну заяву не скористалася, жодних документів процесуального характеру від неї на адресу суду не надходило.

Частиною 5 ст. 262 КАС України унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутнє клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , призваний на військову службу за мобілізацією 28.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_7 , проходив військову службу в лавах Збройних сил України у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді номер обслуги 2 відділення кулеметного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що 29.11.2023 складено відповідний актовий запис №424. Місце смерті: Україна, Донецька область, м. Бахмут.

22.12.2022 позивачці-1 надішло сповіщення №62 про смерть її чоловіка, у якому зазначено, що ОСОБА_2 помер під час евакуації з бойових позицій від серцевої недостатності поблизу міста Бахмут Донецької області. Смерть настала під час виконання ним обов`язків військової служби.

08.05.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №130 солдата ОСОБА_3 , номера обслуги 2 відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_5 , військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 внаслідок легенево-серцевої недостатності внаслідок захворювання, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 22.12.2022. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

За змістом витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 близько 06:00 год. номер обслуги кулеметного взводу 106 мб солдат ОСОБА_3 втратив свідомість, перебуваючи на позиції кв ВП «ФІКУС-1» в районі Бахмут, був доставлений на КСП 106 мб без ознак життя. Попередня причина смерті: «серцевий напад».

Як вбачається з акту службового розслідування, який проводився з метою встановлення причин та умов, які призвели до смерті солдата, встановлено, що смерть ОСОБА_2 :

- настала внаслідок легенево-серцевої недостатності, під час виконання ним обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій;

- не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №318 від 13.03.2024), захворювання солдата ОСОБА_3 , 1983 року народження, «Інша пневмонія, збудник неуточнений», підтверджене витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.05.2023 №130, матеріалами службового розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1792 від 31.12.2022 «Про призначення службового розслідування»), довідкою про безпосередню участь у бойових діях №5288 від 13.05.2023 військової частини НОМЕР_1 та висновком експерта №7916/35-Е від 23.01.2023 КП «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, яке на підставі довідки про причину смерті №7916 від 23.01.2023 Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 29.11.2023, виданого Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 , - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 13.05.2023 №5288 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до якої солдат ОСОБА_3 дійсно в період з 08.04.2022 по 21.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Баштанському та Миколаївському районі Миколаївської області; Херсонському районі Херсонської області, Краматорському та Бахматському районі Донецької області.

Суд установив, що ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.07.2019 серії НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 є дочкою загиблого солдата, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , видане Криницькою сільською радою Миколаївського району Львівської області 14.01.2009.

04.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявами (своєю та як законний представник в інтересах дочки) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_8 солдата ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Як вбачається зі змісту заяви, позивачка додала такі документи:

- витяг про несудимість ВР-00182731;

- копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 ;

- копію паспорта НОМЕР_8 від 05.09.2015;

- копію ідентифікаційного номера;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 ;

- копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ;

- копію реквізитів банку;

- копію скарги громадянки ОСОБА_1 від 21.12.2023 на ім`я командира в/ч НОМЕР_9 про перегляд затвердженого наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.05.2023 акту службового розслідування (без дати) випадку смерті військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 номер обслуги 2 відділення кулеметного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та скасування акту завершення службового розслідування в частині, а також про надання довідки про причини та обставини загибелі;

- копію судово-медичної експертизи;

- копію відповіді Донецької окружного прокуратуру щодо стану досудового розслідування кримінального провадження за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №22/д, комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги дружині та дочці померлого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що смерть не є наслідком отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) як передбачено порядком №168, а настала внаслідок захворювання. Зважаючи на ці обставини, право на одержання одноразової грошової допомоги має визначатися відповідно до постанови №975.

Листом від 29.08.2024 №8695 ІНФОРМАЦІЯ_10 повідомив про прийняття протокольного рішення від 16.08.2024 №22/д засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про повернення документів на доопрацювання.

Вважаючи рішення комісії Міністерства оборони України про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги на підставі постанови №168 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачки пред`явили цей позов до суду.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із прийняттям рішення про повернення на доопрацювання документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Тобто суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно зі ст. 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами п. 1-3 ч. 2, 3 ст. 16 Закону №2011-XII унормовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За правилами п. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 16-2Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту п. 1 ст. 16-3 Закону № 2011-XII вбачається, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Пунктом 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з п. 7 ст. 16-3 Закону №2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (п. 8 ст. 16-3 Закону №2011-XII).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII).

Статтею 16-4 Закону №2011-XII регламентовано, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналізуючи положення ст. 16-3 Закону №2011-XII, суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого виникає з часу загибелі військовослужбовця.

З наведеними нормативними положеннями кореспондується з абз. 2 постанови від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова №168), за змістом якого особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

З огляду на виникнення у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги 21.12.2022 (дата смерті ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 ), суд зазначає, що до спірних правовідносин щодо виплати такої допомоги підлягає застосуванню закон, чинний станом на 21.12.2022.

Суд звертає увагу, що спірним у цій справі є питання визначення розміру одноразової грошової допомоги, який регламентується різними постановами Кабінету Міністрів України, а саме: постановою від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - постанова №975) або постановою №168, оскільки право позивачів на отримання такої допомоги не заперечується відповідачем.

Щодо вибору норм права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Абзацом 1 п.п. «а» ч.1 ст. 16-2 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII.

Аналогічні норми щодо підстав та розмірів виплати одноразової грошової допомоги містяться у постанові №975.

Водночас суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

- ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;

- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з п. 2, 4, 5 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

Як установлено судом, військовослужбовець ОСОБА_2 з 28.02.2022 призваний ІНФОРМАЦІЯ_11 . Зарахований до списків та призначений на посаду наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 28.02.2022 №40.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 23.12.2022 №7916, виданого Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_2 помер у зоні бойових дій внаслідок легенево-серцевої недостатності, неуточнена.

З 08.04.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_8 (день смерті) ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Баштанському та Миколаївському районі Миколаївської області; Херсонському районі Херсонської області, Краматорському та Бахматському районі Донецької області, що підтверджується довідкою від 13.05.2023 №5288, виданої військовою частиною НОМЕР_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 з 08.04.2022 по 21.12.2022 брав безпосередню участь у бойових діях та помер під час захисту Батьківщини.

Як зазначалося вище, витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 13.03.2024 №318 підтверджено, що захворювання солдата ОСОБА_2 і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Суд наголошує, що 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168.

Абзацом 1 п. 2 постанови №168 у редакції, чинній станом на 21.12.2022 (дата смерті ОСОБА_2 ), установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відтак, після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №168 положення п.2 цієї постанови щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил вступали у правову колізію з положенням абз. 1 пп «а» п. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, а відтак і п. 5 постанови № 975, які визначають значно менший розмір такої одноразової грошової допомоги, а саме розмір 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

У зв`язку з цим, Законом України від 29.07.2022 № 2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон № 2489-IX) ст. 16-2 Закону №2011-XII доповнено ч. 3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».

У п. 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п. 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.

Тобто приписи ч. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, якою передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягають застосуванню з 24.02.2022.

Суд акцентує на тому, що зворотня дія в часі цього нормативного положення фактично розширює право особи, адже її застосування призведе до отримання сім`ями загиблих військовослужбовців більшого розміру одноразової грошової допомоги, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України.

Таким чином, суд виснував, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, така допомога виплачується у розмірі, визначеному п.2 постанови №168, а не у розмірах, визначених п.п. «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII та п.5 постанови №975.

Отже, до 23.02.2022 включно діяли положення, які диференціювали розмір одноразової грошової допомоги в залежності від випадку смерті (загибелі) військовослужбовця:

- у випадках, передбачених п.п. 1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму;

- у випадках, передбачених п.п. 2 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму.

Проте, після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, 15000000,00 гривень.

За таких обставин позивачки мають право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця солдата ОСОБА_2 під час дії воєнного стану відповідно до п. 2 постанови №168.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо повернення на доопрацювання документів для виплати одноразової грошової допомоги позивачкам, передбаченої ст. 16 Закону №2011-XII, з покликанням на те, що одноразова грошова допомога повинна виплачуватися в розмірі, визначеному постановою №975, та свідчить про те, що оскаржуване рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Цей правовий висновок корелюється з правовою позицію, викладеною у постановах Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а, від 22.08.2024 у справі 380/9868/23.

За змістом п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Зважаючи на встановлені судом обставини, належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивачів, враховуючи п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, є визнання протиправним та скасування п. 25 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д та зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачкам одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у рівних частках, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 під час захисту Батьківщини.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його діянь (дій чи бездіяльності).

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність, згідно з вимог ч. 2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, оскаржуваного рішення. Доводи відповідача спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правовими позиціями Верховного Суду. Тому такі міркування суд до уваги не бере.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивачів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За пред`явлення цього позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн.

З урахуванням того, що позивачка-1 діє як її законний представник позивачки-2 у розумінні ч. 2 ст. 56 КАС України, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню на користь позивачки-1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 25 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у рівних частках, як члену сім`ї загиблого під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_3 .

4. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, належну ОСОБА_2 , у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у рівних частках, як члену сім`ї загиблого під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_3 .

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивачка-1 ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_10 ).

Позивачка-2 ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_11 ).

Відповідач Міністерство оборони України (місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_12 .)

СуддяАндрусів Уляна Богданівна