Справа № 300/627/25
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А
"03" лютого 2025 р. справа № 300/627/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Остап`юк С.В., діючи як суд, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ОСОБА_1 (далі заявник, позивач) звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони ГУ ДПС у Івано-Франківській області вчиняти дії щодо стягнення коштів, накладення арешту на майно, а також вчиняти інші дії по обмеженню прав та свобод, в тому числі звернення до державних органів з метою прийняття рішення щодо заборони виїзду за межі держави Україна.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з частиною 2 статті 151 даного Кодексу суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Таким чином, частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені види забезпечення позову.
Подана заява про забезпечення позову, мотивована тим, що внаслідок проведеної перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення за № 021254/0706, № 021261/0706 від 03.10.2024 про застосування штрафних санкцій в розмірі 2 515 031 гривня. Дана штрафна санкція для ОСОБА_1 є значною, а накладення арешту на грошові кошти, звернення стягнення на майно, інші заборони до розгляду справи по суті в суді призведуть до катастрофічних наслідків, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду в адміністративній справі та може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми штрафних санкцій, які є спірними, а й стягнення витрат виконавчого провадження, виконавчого збору, а також у вигляді арешту її майна, розрахункових рахунків, накладення штрафів у виконавчому провадженні за невиконання добровільно податкових повідомлень-рішень.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
Надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника та вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд зазначає, що в даній заяві про забезпечення позову зазначені позивачем доводи не містять достатніх обґрунтувань, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася або очевидними є ознаки протиправності рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів позивача, таким податковими повідомленнями-рішеннями, діями або бездіяльністю.
Як наслідок, суд не встановив достатніх істотних обставин та належних доказів, які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та, які б свідчити про таку протиправність поза обґрунтованим сумнівом. Така протиправність чи правомірність може бути встановлена судом лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки поданих доказів під час розгляду справи по суті.
Як наслідок, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, у разі його пред`явлення до примусового виконання.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 150 152, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Остап`юк С.В.