Справа № 420/33289/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.10.2024 № 40 та зобов`язання призначити пенсію за віком з дня виникнення права, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:

(1).Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначені пенсії від 15.10.2024 № 40.

(2).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи: з 22.04.1982 по 19.04.1984, з 28.08.1984 по 14.04.1989, з 24.04.1989 по 04.07.1989, з 19.02.1990 по 15.01.1991, з 07.09.1991 по 16.10.1992, з 17.10.1992 по 31.01.1993, з 01.02.1993 по 25.05.1993, з 20.06.1994 по 01.03.2013 та призначити пенсію за віком з дня виникнення права, а саме починаючи з 05.10.2024.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при відмові в оскаржуваному рішенні в призначенні пенсії не вказав, яку норму порушено при заповненні трудової книжки, зазначивши лише загальне посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якою затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. При цьому, позивач звернув увагу, що вказаний порядок не був прийнятий на момент заповнення трудової книжки, оскільки вона була заведена з квітня 1982 року.

Крім того, позивач наголосив, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. При цьому, позивач зазначила, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Також позивач зазначив, що пенсійним органом не наведено жодних доказів або посилань на діюче законодавство щодо визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи.

(б) Позиція Відповідача

19.11.2024 від відповідача, Головного управління ПФУ в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Зокрема, представник зазначив, що на підстави заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 15.10.2024 винесено оскаржуване Рішення № 40 про відмову у призначенні пенсії позивачу. За доданими документами до страхового не зараховано усі періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дату заповнення трудової книжки дописано та виплачено. З огляду на наведене представник зазначив, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Зокрема, представник зазначив, що до страхового стажу позивача не враховано роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 , оскільки титульна сторінка трудової книжки оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. При цьому, чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці. Проте, жодних допустимих доказів, передбачених п. 3 Порядку № 637 позивачем під час звернення за призначенням пенсії надано не було.

26.11.2024 від відповідача, Головного управління ПФУ в Житомирській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду поданих позивачем документів до страхового стажу не зараховано всі періоди відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дату заповнення трудової книжки дописано та міститься виправлення. Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку №637 відсутні. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу враховані всі періоди трудової діяльності. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж позивача становить 22 роки 05 місяців 21 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

ІІІ Процедура та рух справи

04.11.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

08.10.2024 позивач звернулась до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та прийнято рішення № 40 від 15.10.2024, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано усі періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки дату заповнення трудової книжки дописано та виправлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та не зарахуванням спірного періоду до страхового стажу, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року (ч.2 ст.26).

Як видно з паспорта позивача, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досяг у 2024 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинен мати 31 років страхового стажу.

Згідно з п.1 ст.24 Закону України №1058-IV (абз.1), страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пункт 2 ст.24 Закону України №1058-IV визначає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як передбачено ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наявної в матеріалах трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 21.04.1982 суд встановив, що періодами роботи позивача є:

- з 22.04.1982 по 19.04.1984 Кам`янець-Подільський завод «Електроприлад»;

- з 28.08.1984 по 14.04.1989 Кам`янець-Подільський Цементний завод;

- з 24.04.1989 по 04.07.1989 Кооператив «Лозові вироби»;

- з 19.02.1990 по 15.01.1991 СП «Південьатоменергокомплект»;

- з 07.09.1991 по 16.10.1992 Малиновський подторг;

- з 17.10.1992 по 31.01.1993 ТОВ «Луч» Малиновського району м. Одеси;

- з 01.02.1993 по 25.05.1993 ТОВ «Марічка» Малиновського району м. Одеси;

- з 26.05.1993 по 19.06.1994 ЖБК «Центральний 29»;

- з 20.06.1994 по 01.03.2013 ПМП «Бумеранг - 93»;

- з 25.03.2013 по 29.08.2014 ТОВ «Укржилстрой плюс»;

- з 05.07.2017 по 01.12.2020 ФОП ОСОБА_2 .

При цьому, відповідач не зарахував до стажу позивача періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки дату заповнення трудової книжки дописано та виправлено.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, робітники та службовці, які надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємств трудову книжку, оформлену в установленому порядку (п.1.2). У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність (п.2.2). Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (п.2.10). Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей (п.2.11).

Аналізуючи приписи Інструкції №162, суд зазначає, що всі записи які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

При цьому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Разом із тим, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

При цьому, суд наголошує, що визначена відповідачем обставина, що дату заповнення трудової книжки дописано та виправлено не може слугувати відмові у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

З огляду на наведене, оскаржуване рішення є протиправним та належить до скасування.

При цьому, з урахуванням того, що саме відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, прийняв оскаржуване рішення, яким відмовив позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи, то суд вважає за доцільне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального стажу роботи усі періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та призначити позивачу пенсію за віком з дня виникнення права, а саме починаючи з 05.10.2024.

Таким чином, позовні вимоги належать до часткового задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначені пенсії від 15.10.2024 № 40.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 усі періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з дня виникнення права, а саме починаючи з 05.10.2024.

5.У задоволенні решти вимог відмовити.

6.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять),20 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ..

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, адреса: 10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, .

Суддя Оксана БОЙКО