Справа № 809/248/17
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" вересня 2024 р. справа № 809/248/17
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Скільського І.І.,
за участю: секретаря судового засідання Гевак Л.І.,
представника позивача Тепак Л.П.,
представника відповідача Гавадзина М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
У наведеній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що « ... скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд зазначив, що надані платником первинні документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , і свідчать про правомірність формування Товариством за результатами здійснення цих господарських операцій витрат. скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд зазначив, що надані платником первинні документи підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , і свідчать про правомірність формування Товариством за результатами здійснення цих господарських операцій витрат.
На обґрунтування вимог касаційної інстанції в цій частині контролюючий орган зазначає, що господарські операції між позивачем та ПАТ «Серін-Ліс» не підтверджуються стосовно врахування реального часу, наявності у контрагента необхідних трудових ресурсів, основних фондів, транспортних засобів, техніки, що необхідні для виконання умов зазначених договорів. Наголошує на тому, що протягом 2013 року у ФОП ОСОБА_1 працювало двоє осіб, одна з яких була звільнена 10.02.2014. Вказує, що контрагент не міг фактично здійснювати зазначені господарські операції одночасно на території ДП «Делятинське лісове господарство» (заготівля лісу та чистка) та на території ПАТ «Серін-Ліс» у м. Делятин (обслуговування комп`ютерної техніки, налаштування системи електронного документообігу та системи резервного копіювання даних тощо) у передбачених договорами обсягах. При цьому, з урахуванням часу, контрагент також не міг щоденно здійснювати запуск лісопильного обладнання, його контроль, поточний ремонт тощо, готувати товаро-супровідну документацію для переміщення вантажів через митний кордон України та возити її до м. Івано-Франківська. Крім того, контролюючий орган наголосив на тому, що у Товариства наявна необхідна кількість основних засобів та трудових ресурсів для самостійного виконання обумовлених договорами робіт.
Верховний Суд зазначив, що: судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки зазначеним доводам контролюючого органу. Не проаналізовано можливість виконання умов зазначених договорів з урахуванням часу, місця знаходження майна, наявної кількості основних засобів та трудових ресурсів. Не з`ясовано доцільності залучення позивачем до виконання вказаних робіт саме зазначеного контрагента. Не встановлено, ким саме виконувалися роботи, чи залучалися до виконання цих робіт треті особи, чи здійснювався з особами, безпосередньо залученими до виконання цих робіт, розрахунок. Також суди не з`ясували економічну доцільність зазначених господарських операцій, не з`ясували, чи наявний причинно-наслідковий зв`язок між придбаними послугами та отриманням економічної вигоди, а також намір придбання позивачем послуг для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
Саме за наслідками встановлення цих обставин суди могли дійти обґрунтованого висновку щодо дійсного економічного змісту зазначених операцій та об`єктивної наявності у платника збитку від курсових різниць по таким операціям».
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2022, судова справа №809/248/17 передана на розгляд головуючому судді Скільському І.І.(т.6 а.с.76-77).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (т.6, а.с.78-79).
Відповідачем на адресу суду подано додаткові письмові пояснення (т.6 а.с.92-102). У поясненнях представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила, зокрема зазначила, що кредиторська заборгованість, що виникла в результаті отриманої передоплати за поставку товарів, відноситься до немонетарних статей балансу. Сума попередньої оплати в іноземній валюті перераховується у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на дату одержання авансу, та курсові різниці на неї не нараховуються. Враховуючи те, що ПрАТ «Серін-Ліс» кошти в іноземній валюті від Товариства з обмеженою відповідальністю «Linehan» (США) за своїм призначенням надійшли як попередня оплата за поставку пиломатеріалів, та при відступленні права вимоги громадянину Італії не змінила свого призначення є немонетарною статтею балансу, то позивачем всупереч положенням ПК України та Положенню (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів» затвердженого наказом МФ України №19 від 10.08.2000, за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 на суму заборгованості перед громадянином Італії ОСОБА_2 , яка обліковувалась по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» по отриманих авансах за товари (пиломатеріали) нараховувались та відображались у податковому обліку курсові різниці. Також зазначила, що операції ПрАТ «Серін-Ліс» з ФОП ОСОБА_1 , згідно укладених між ними договорів, за період з 01.01.2013 по 31.03.2014 не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності необхідних трудових ресурсів та іншого майна, основних фондів, транспортних засобів, техніки, та інше, які економічно необхідні для виконання таких послуг або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність відповідних умов для результатів відповідної господарської та економічної діяльності. У зв`язку з цим ФОП ОСОБА_1 , не міг фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, та, зокрема, їх виконання одночасно в різних місцях - на території ДП «Делятинське лісове господарство» здійснювати заготівлю лісу та їх чистку; на території ПрАТ «Серін-Ліс» м. Делятин: обслуговування комп`ютерної техніки, налаштування системи електронного документообігу та системи резервного копіювання даних, та інше, кожного дня здійснювати запуск лісопильного обладнання, їх контроль, поточний ремонт, та інше; здійснювати підготовку товаросупровідної документації для переміщення вантажів через митний кордон України, та возити такі до м. Івано-Франківська кожного дня ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав», а також, в тому об`ємі, як це відображено документально, що свідчить про безтоварність таких операцій. З врахуванням наведеного представник відповідача вказала на те, що господарські операції між ПрАТ «Серін-Ліс» та ФОП ОСОБА_1 , мали нереальний характер та відповідно ПрАТ «Серін-Ліс» безпідставно відображено в податковому обліку обсяг придбання послуг за операціями, які фактично не відбулися, а лише відображені на первинних документах. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.
Представником відповідача надано додаткові письмові пояснення (т.7 а.с.22-31), у яких зазначив, що відповідно до договору №А-1/12-12 від 03.12.2012 укладеного між ПрАТ «Серін-Ліс» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) на виконання лісозаготівельних робіт, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та з використанням засобів і техніки підрядника виконати роботи по заготівлі дров`яної та технологічної сировини на лісосіках ДП «Делятинське лісове господарство». Вказав, що до перевірки не надано: акт приймання-передачі лісосіки; актів приймання-передачі засобів та техніки; актів приймання-передачі основних засобів; актів приймання-передачі карт технологічного процесу на розробку лісосік; актів приймання-передачі та/або збірних відомостей на отримання паливно-мастильних матеріалів необхідних для обслуговування техніки, механізмів, обладнання що були передані субпідряднику що в свою чергу крім іншого не дає можливості з`ясувати в якому лісництві, що належить до ДП «Делятинське лісове господарство», в якому урочищі, на якій площі, яку кількість та якої сортності передано лісосіку для проведення лісозаготівельних робіт субпідряднику ФОП ОСОБА_1 згідно звіту за формою 1-ДФ ФОП ОСОБА_1 поданого за 1 квартал 2013 у трудових відносинах перебувало 2-є осіб, які прийняті 03.01.2013 та які були звільнені відповідно 02.12.2013 та 10.02.2014. Згідно з умовами договору виконавцем робіт був безпосередньо ФОП ОСОБА_1 , без залучення сторонніх організацій, та з використанням основних засобів, обладнання паливно-мастильних матеріалів підрядника ПрАТ «Серін-Ліс». Відсутність у контрагента трудових ресурсів свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності. Вважає, що ФОП ОСОБА_1 не міг фактично здійснювати господарські операції а саме: проводити лісозаготівельні роботи (заготівля 7312 кубів лісу) з урахуванням відсутності трудових ресурсів, основних засобів, техніки, обладнання, часу, оперативності проведення операцій. Також звернув увагу на те, що в актах приймання-передачі зрубаної деревини не зазначені обов`язкові реквізити, а саме: відсутні відомості по сортності деревини, не зазначено лісництво та площу на якій проведено лісозаготівлю, що ставить за неможливе визначити де саме проводилися рубки, в якому лісництві, яка площа підлягала рубці, якого сорту заготовлено деревину, та інше. Щодо договору про надання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню №А-2/12-12 від 10.12.2012 укладеному між ПрАТ «Серін-Ліс» та ФОП ОСОБА_1 , представник відповідача зазначив, що до перевірки не надано: попередній кошторис на виконання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню, що не дає можливості з`ясувати методику визначення ціни наданих послуг а в самому договорі відсутня інформація щодо вартості послуг. У актах виконаних робіт не зазначено конкретний зміст наданих послуг, а саме: не визначено кількісні та вартісні показники здійснених послуг, повний обсяг виконаних робіт, чисельність осіб, залучених до виконання послуг, не зазначено адресу за якою проводились роботи, які саме комп`ютерні технічні засоби та програмне забезпечення встановлювалося, на яку комп`ютерну техніку та взагалі не вказано повний зміст проведених робіт. Щодо договору про надання послуг (проведення консультування) №А-2/01-13 від 18.01.2013 укладеному між ПрАТ «Серін-Ліс» та ФОП ОСОБА_1 , представник відповідача зазначив, що у актах виконаних робіт не зазначено конкретний зміст наданих послуг, а саме: не визначено кількісні та вартісні показники здійснених послуг, повний обсяг виконаних робіт, чисельність осіб, залучених до виконання послуг, не зазначено адресу за якою проводились роботи та взагалі не вказано повний зміст проведених робіт. Проведеною перевіркою встановлено, що послуги по декларуванню ЕК 10 АА для ПрАТ «Серін-Ліс» здійснювало ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» з яким ПрАТ «Серін-Ліс» мало взаєморозрахунки до укладення договору консультування з питань митного оформлення з ФОП ОСОБА_1 , та яке надавало ідентичну послугу та в обов`язки якого серед іншого згідно договорів-доручень входили: здійснення декларування товарів та їх митне оформлення; пред`явлення митному органу документів та вантажу, що декларується; зберігання комерційної таємниці яка міститься у документах замовника; надання консультацій замовнику щодо вимог митного законодавства України. Надання отримання вказаних послуг саме ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» а не ФОП ОСОБА_1 , підтверджується відмітками на митних деклараціях ЕК 10 АА, та проведеними взаєморозрахунками вказані операції з придбання послуг у ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» в бухгалтерському обліку відображено проведеннями: Дт рах. 23 Кт рах. 685 «Розрахунки з іншими кредиторами». Щодо договору про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання №А-2/02-13 від 01.02.2013 укладеному між ПрАТ «Серін-Ліс» та ФОП ОСОБА_1 , представник відповідача зазначив, що у актах виконаних робіт не зазначено конкретний зміст наданих послуг. ПрАТ «Серін-Ліс» не пред`явлено до перевірки актів приймання передачі мастильних чи інших матеріалів, деталей, вузлів, агрегатів ФОП ОСОБА_1 , як і не пред`явлено актів виконаних робіт, в яких виконавець додатково до актів виконаних робіт понад ціну, вказану в п.п. 2.1 договору включив вартість самостійно придбаних запчастин, комплектуючих, мастильних чи інших матеріалів необхідних для виконання умов договору. Враховуючи наведене представник відповідача вважає обґрунтованими висновки викладені в акті перевірки про те, що фактично позивачем не було надано документів, що підтверджують фактичне виконання/надання послуг, а надані документи не містять чіткої інформації стосовно змісту наданих послуг, докладного опису виконаних завдань, не розкрито змісту наданих послуг, якісних характеристик, конкретного персонального підходу до виконання завдань та обґрунтувань формування вартості таких послуг відповідно до договірних правовідносин. З огляду на що позивачем безпідставно сформовано витрати за операціями, що не підтверджені належними первинними документами.
Представником позивача надано додаткові письмові пояснення (т.7 а.с.43-45), у яких представник позивача вказала на не обґрунтованість посилань контролюючого органу на податкову інформацію наявну в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача. Стосовно доводів контролюючого органу про те, що між позивачем та ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» укладено договір-доручення №2 про виконання послуг по декларуванню товарів, тобто аналогічних по змісту і суті із договором укладеним з ФОП ОСОБА_1 представник позивача вказала на їх безпідставність, оскільки зі змісту договору-доручення №2 про виконання ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» послуг по декларуванню товарів для ПрАТ «Серін-Ліс» слідує, що такі полягали у здійсненні декларування товарів та їх митного оформлення, пред`явлення митному органу документів та вантажу, що декларується. Тобто зміст обов`язків ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» відповідно до договору був у декларуванні товару та його митному оформленні, а зі змісту договору укладеного з ФОП ОСОБА_1 про надання послуг (проведення консультування) з питань митного оформлення та декларування вантажів, слідує, що такі полягали у підготовці товаросупровідної документації, розрахунку митних платежів, консультування з правил переміщення вантажів через митний кордон України, підготовки зовнішньоекономічних договорів, отриманню дозволів, сертифікатів та інших питань, що стосується зовнішньоекономічної діяльності. Отже зазначені договори укладались з різними контрагентами для надання різних видів послуг, як за змістом так і за предметом та суттю. Також зазначила, що відсутність деталізації господарських операцій в первинних документах не є свідченням нереальності таких господарських операцій, оскільки ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Крім того зазначила, що відповідачем помилково не враховано, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею.
Судові засідання неодноразово відкладалися, за клопотаннями представника позивача, представників відповідача, оголошувались перерви у зв`язку з витребуванням додаткових доказів, а також у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просила позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, запереченні та додаткових поясненнях. Просив у задоволенні позову відмови повністю.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази та надавши їм належної правової оцінки, судом встановлено таке.
На підставі наказу №1115 від 28.10.2016 та направлень на перевірку №1446, №1447, №1448 від 07.12.2016 відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 4 квартал 2016 року Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну перевірку ПрАТ «Серін-Ліс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, єдиного соціального внеску, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт №808/09-19-14-01-01/36480308 від 28.12.2016 (т.1 а.с.8-122).
Відповідно до висновків акту перевірки №808/09-19-14-01-01/36480308 від 28.12.2016 перевіркою встановлено порушення: 1. пп. 14.1.27, 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44, ст.44, пп.138.1.1 138.10.2, п.138.1, 138.2, 138.10 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.140.3 ст.140, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 пп.153.1.1, 153.1.3 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, порушення вимог пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», в результаті чого встановлено: заниження податку на прибуток за 2013 рік всього у сумі 212107,00 грн; завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2014 рік в сумі 3287935,00 грн; завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2015 рік - в сумі 5868447,00 грн; завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за перший квартал 2016 рік в сумі 6735870,00 грн; завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за півріччя 2016 рік в сумі 6770836,00 грн; завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за три квартали 2016 рік в сумі 7546544,00 грн.
3. ст.7 декрету КМУ від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідальність за порушення резидентами порядку розрахунків , установленого статтею 7 декрету КМУ від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлена статтею 16 цього Декрету.
Стосовно господарських взаємовідносин ПАТ «Серін-Ліс» з ФОП ОСОБА_1 згідно укладених договорів №А-1/12-12 від 03.12.2012 на виконання лісозаготівельних робіт, №А-2/12-12 від 10.12.2012 про надання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню, №А-2/01-13 від 18.01.2013 про надання послуг (проведення консультування), №А-2/02-13 від 01.02.2013 про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що між ПАТ «Серін-Ліс» (підрядник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (субпідрядник), укладено договір №А-1/12-12 від 03.12.2012 на виконання лісозаготівельних робіт (субпідряд) відповідно до умов якого, підрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та з використанням засобів і техніки підрядника виконати роботи по заготівлі дров`яної та технологічної сировини на лісосіках ДП «Делятинське лісове господарство» (п.1.1 договору). Вартість робіт, зазначених в п.1.1 договору становить 75,00 грн, за 1 куб.м. зрубаної деревини з урахуванням передбачених законодавством відрахувань. Розрахунок за виконані згідно договору роботи здійснюється щомісячно, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок субпідрядника в розмірі, що вказується в акті приймання-передачі виконаних робіт. Підрядник зобов`язується провести розрахунок з субпідрядником за виконані роботи протягом 7 календарних днів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (п.2.1, 2.2, 2.3 договору). Підрядник зобов`язаний передати субпідряднику для виконання робіт, зазначених в пункті 1.1 даного договору: - лісосіку згідно акту приймання-передачі лісосіки; - засоби та техніку згідно акту приймання-передачі засобів та техніки; - основні засоби згідно акту приймання-передачі основних засобів. Передати субпідряднику для здійснення робіт, передбачених в пункті 1.1 даного договору карту технологічного процесу на її розробку. Забезпечити субпідрядника паливно-мастильними матеріалами для обслуговування техніки, механізмів, обладнання та інше, що були передані субпідряднику за відповідними актами. Після виконання робіт, передбачених даним договором, прийняти від субпідрядника лісосіку згідно акту приймання-передачі лісосіки (п.3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, з.1.6 -договору). Підрядник передає субпідряднику лісосіку, основні засоби, механізми, обладнання, техніку та інше необхідне для виконання робіт обладнання, передбачених в пункті 1.1 даного договору згідно відповідних актів приймання-передачі, протягом двох календарних днів після підписання договору (п. 4.1 договору). Даний договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (п.9.1 договору).
Додатковою угодою №1 від 03.01.2013 внесено зміни та доповнення до договору №А-1/12-12 від 03.12.2012 на виконання лісозаготівельних робіт (субпідряд), а саме внесено зміни до п.1.1 договору « 1.1. відповідно до умов даного договору підрядник доручає а субпідрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та з використанням засобів та техніки підрядника виконувати роботи по заготівлі дров`яної та технологічної сировини на лісосіках ДП «Делятинське лісове господарство», проводити чистки лісосік від порубних рештків».
Додатковою угодою №2 від 01.04.2013 внесено зміни та доповнення до договору №А-1/12-12 від 03.12.2012 на виконання лісозаготівельних робіт (субпідряд), а саме внесено зміни до п.2.1 договору « 2.1. вартість робіт, зазначених в пункті 1.1 договору становить 50.00 грн, за 1 куб.м. зрубаної деревини з урахуванням передбачених законодавством відрахувань».
На виконання умов договору №А-1/12-12 від 03.12.2012 на виконання лісозаготівельних робіт (субпідряд) між ПАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 оформлено акти виконаних робіт (наданих послуг) по заготівлі лісопродукції на загальну суму 387774,33 грн., за 2013 рік на суму 266592,28 грн., (кількість заготовленої лісопродукції в загальному об`ємі 4590,572 м.куб.) за 2014 рік 121182,05 грн. (кількість заготовленої лісопродукції в загальному об`ємі 2721,821 м.куб.), та проведено оплату на підставі платіжних документів.
Згідно наявних у матеріалах справи податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1-4 квартал 2013 року у ФОП ОСОБА_1 , працювало у штаті 2 особи, за цивільно-правовими договорами 0 осіб, а у першому кварталі 2014 році одна особа (звільнена 10.02.2014 року), за цивільно-правовими договорами 0 осіб (т.3 а.с.67-71).
Відповідно до наявного в матеріалах справи письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 наданого на виконання ухвали суду про надання пояснень та підтверджуючих документів, зокрема щодо виконання лісозаготівельних робіт (на підставі договору №А-1/123-12 від 03.12.2012 укладеного між ПАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ) самостійно чи шляхом укладення договорів з третіми особами, ФОП ОСОБА_1 зазначено, що лісозаготівельні роботи виконувались сторонніми юридичними особами на підставі договорів укладених між ним та залученими юридичними особами (т.5 а.с.32).
Водночас до вказаних пояснень ФОП ОСОБА_1 не додано доказів на підтвердження залучення ним до виконання лісозаготівельних робіт (по договору №А-1/123-12 від 03.12.2012) інших юридичних осіб, не зазначив найменування таких юридичних осіб, а тільки вказав на те, що він як суб`єкт спрощеної системи оподаткування і звітності (3 група) таких документів не зберігає.
Враховуючи те, що надані ФОП ОСОБА_1 письмові пояснення, в частині доводів залучення ним до виконання лісозаготівельних робіт (по договору №А-1/123-12 від 03.12.2012) інших юридичних осіб, не підтверджені жодними доказами, то такі доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, як такі, що мали місце у спірному випадку.
Натомість наявність у ФОП ОСОБА_1 протягом 2013 року у штаті тільки двох осіб та в першому кварталі 2014 році однієї особи (звільнена 10.02.2014 року), а за цивільно-правовими договорами жодної особи, не підтвердження залучення ФОП ОСОБА_1 до виконання лісозаготівельних робіт (по договору №А-1/123-12 від 03.12.2012) інших юридичних осіб, а також враховуючи умови договору №А-1/123-12 від 03.12.2012 на виконання лісозаготівельних робіт (субпідряд), згідно яких, з урахуванням внесених змін (додаткова угода №1 від 03.01.2013) «п.1.1 відповідно до умов даного договору підрядник доручає а субпідрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та з використанням засобів та техніки підрядника виконувати роботи по заготівлі дров`яної та технологічної сировини на лісосіках ДП «Делятинське лісове господарство», проводити чистки лісосік від порубних рештків», не надання ПАТ «Серін-Ліс» ні до перевірки ні суду актів приймання-передачі: лісосік, засобів та техніки, основних засобів, карт технологічного процесу на розробку лісосік, паливно-мастильних матеріалів для обслуговування техніки, які згідно умов договору мали бути оформлені між ПАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , в сукупності вказує на неможливість виконання ФОП ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по договору №А-1/123-12 від 03.12.2012, у 2013 та 2014 році, в тому числі у об`ємах, що відображені у оформлених між ПАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 актах виконаних робіт (наданих послуг) по заготівлі лісопродукції.
Також судом встановлено, що 10.12.2012 між ПрАТ «Серін-Ліс» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №А-2/12-12 про надання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню, а саме: конфігурування апаратних засобів замовника для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування апаратного забезпечення замовника для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування програмного забезпечення для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування системи електронного документообігу, розробка системи захисту конфіденційної інформації, підтримка та супроводження існуючого програмного забезпечення, підтримка у належному стані та обслуговування комп`ютерної та офісної техніки тощо (т.1 а.с.191-193).
На виконання умов договору оформлено акти виконаних робіт на загальну суму 330000 грн., за 2013 рік 150000 грн, за 2014 рік - 180000 грн, та проведено оплату на підставі платіжних документів.
18.01.2013 між ПрАТ «Серін-Ліс» та ФОП « ОСОБА_1 укладено Договір №А-2/01-13 про надання послуг (проведення консультування) з питань митного оформлення та декларування вантажів, підготовки товаросупровідної документації, розрахунку митних платежів, консультування з правил переміщення вантажів через митний кордон України, підготовки зовнішньоекономічних Договорів, отриманню дозволів, сертифікатів та з інших питань, що стосуються зовнішньоекономічної діяльності (т.1 а.с.185-187).
На виконання умов вказаного договору оформлено акти виконаних робіт на загальну суму 412000 грн, за 2013 рік 165000 грн, за 2014 рік 247000 грн, та проведено оплату на підставі платіжних документів.
01.02.2013 між ПрАТ «Серін-Ліс» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір №А-2/02-13 про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання, а саме: виконувати технічне обслуговування та дрібний поточний ремонт деревообробного обладнання, що експлуатується замовником (стрічково-пильних верстатів (Primultini), обрізних та багатопильних верстатів (CML), конвеєрної лінії (Pribo), лінії оптимізації (Cursal)), що полягає в зовнішньому огляді обладнання, оцінці стану агрегатів, контролю запуску та встановленню режимів роботи, контролю роботи допоміжного обладнання, обов`язкового змащування деталей та вузлів, чищення фільтрів, контролю цілісності електричних з`єднань, періодичної заміни витратних матеріалів та агрегатів, відключення (консервація) чи підключення обладнання а також надання інших додаткових послуг по обслуговуванню обладнання, не передбачених п.п.1.1 договору (т.1 а.с.195-198).
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України визначено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 ПК України у редакції, чинній на час вирішення спору).
Згідно з підпунктом 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 ПК України (у редакції, чинній на час вирішення спору) до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати; б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу; в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності; ґ) витрати на оплату послуг зв`язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв`язок та інші подібні витрати); д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; е) витрати на врегулювання спорів у судах; є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків; ж) інші витрати загальногосподарського призначення.
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України у редакції, чинній на час вирішення спору).
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Таким чином, господарські операції для визначення витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (далі - П(с)БО №16).
Відповідно до П(с)БО 16, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Враховуючи викладене, судом досліджено зміст господарських операцій згідно договорів та первинних бухгалтерських документів, які містять відомості про господарські операції з контрагентом позивача - ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виконання робіт або послуг, а також їх безпосередній вплив на реальні зміни майнового стану платника податків, а саме:
- договір №А-2/12-12 про надання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню від 10.12.2012, укладеного між ПАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , а саме: конфігурування апаратних засобів замовника для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування апаратного забезпечення замовника для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування програмного забезпечення для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування системи електронного документообігу, розробка системи захисту конфіденційної інформації, підтримка та супроводження існуючого програмного забезпечення, підтримка у належному стані та обслуговування комп`ютерної та офісної техніки тощо.
На виконання умов якого сторонами складено та підписано акти виконаних робіт на загальну суму 330000 грн, за 2013 рік - 150000 грн, за 2014 рік - 180000 грн, та проведено оплату на підставі платіжних документів.
- договір №А-2/01-13 про надання послуг від 18.01.2013 року, укладеного між ПАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , щодо проведення консультування, зокрема, з питань митного оформлення та декларування вантажів, підготовки товаросупровідної документації, розрахунку митних платежів, консультування з правил переміщення вантажів через митний кордон України, підготовки зовнішньоекономічних Договорів, отриманню дозволів, сертифікатів та з інших питань, що стосуються зовнішньоекономічної діяльності.
На виконання умов якого сторонами складено та підписано акти виконаних робіт на загальну суму 412000 грн, за 2013 рік 165000 грн, за 2014 рік - 247000 грн та проведено оплату на підставі платіжних документів.
- договір №А-2/02-13 про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання від 01.02.2013, укладеного між ПрАТ «Серін-Ліс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати технічне обслуговування та дрібний поточний ремонт деревообробного обладнання (стрічково-пильних верстатів, обрізних та багатопильних верстатів, конвеєрної лінії, лінії оптимізації), що полягало в зовнішньому огляді обладнання, оцінці стану агрегатів, контролю запуску та встановленню режимів роботи, контролю допоміжної роботи, змащуванні деталей, вузлів, чищенні фільтрів, контролі цілісності електричних з`єднань, заміні витрачених матеріалів та агрегатів, відключення чи підключення обладнання тощо.
Стосовно доводів податкового органу про те, що між ПрАТ «Серін-Ліс» та ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» укладено договір-доручення №2 про виконання ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» послуг по декларуванню товарів, тобто аналогічних по змісту і суті із договором , укладеним з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , то на переконання суду такі не є аналогічними, оскільки зі змісту договору-доручення №2 про виконання ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» послуг по декларуванню товарів для ПрАТ «Серін-Ліс» слідує, що такі фактично полягали у здійсненні декларування товарів та їх митного оформлення, пред`явлення митному органу документів та вантажу, що декларується, а зі змісту договору укладеного з ФОП ОСОБА_1 про надання послуг (проведення консультування) з питань митного оформлення та декларування вантажів слідує, що такі полягали у підготовці товаросупровідної документації, розрахунку митних платежів, консультування з правил переміщення вантажів через митний кордон України, підготовки зовнішньоекономічних договорів, отриманню дозволів, сертифікатів та з інших питань, що стосуються зовнішньоекономічної діяльності ПрАТ «Серін-Ліс».
Надання ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» послуг ПрАТ «Серін-Ліс» по декларуванню товарів та їх відображення у бухгалтерському обліку, не заперечується позивачем.
Водночас на переконання суду надання ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» послуг ПрАТ «Серін-Ліс» по декларуванню товарів за договором-доручення №2 не може беззаперечно вказувати на не можливість надання ФОП ОСОБА_1 послуг по договору №А-2/01-13 від 18.01.2013, зокрема щодо підготовки товаросупровідної документації, розрахунку митних платежів, консультування з правил переміщення вантажів через митний кордон України, підготовки зовнішньоекономічних договорів, отриманню дозволів, сертифікатів та з інших питань, що стосуються зовнішньоекономічної діяльності ПрАТ «Серін-Ліс», які за своїм змістом є відмінними від тих що надавались ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав».
Надані податковим органом договір-доручення №2 на виконання послуг ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» по декларуванню товарів та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені між ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» та ПрАТ «Серін-Ліс», підтверджують надання ТзОВ «Брокбізнесцентр «Станіслав» послуг декларування, однак не спростовують надання ФОП ОСОБА_1 послуг по договору №А-2/01-13 від 18.01.2013.
Стосовно можливості надання ФОП ОСОБА_1 послуг ПАТ «Серін-Ліс» за договором №А-2/12-12 від а саме: конфігурування апаратних засобів замовника для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування апаратного забезпечення замовника для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування програмного забезпечення для роботи в локальній мережі та мережі інтернет, налаштування системи електронного документообігу, розробка системи захисту конфіденційної інформації, підтримка та супроводження існуючого програмного забезпечення, підтримка у належному стані та обслуговування комп`ютерної та офісної техніки, то судом встановлено, що ОСОБА_1 закінчив з відзнакою у 2007 році Івано-Франківський національний університет нафти і газу і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Комп`ютерні системи та мережі» та здобув кваліфікацію спеціаліста з комп`ютерних систем та мереж, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією диплома НОМЕР_1 від 27.06.2007 (т.7 а.с.71). Таким чином, ОСОБА_1 станом на час укладення договору №А-2/12-12 від 10.12.2012, був кваліфікованим спеціалістом з комп`ютерних систем та мереж, володів знаннями та вміннями необхідними для надання послуг за зазначеним договором.
Відповідно до наявного в матеріалах справи письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 наданого на виконання ухвали суду про надання пояснень та підтверджуючих документів, зокрема щодо надання послуг (проведення консультування) по договору №А-2/01-13 від 18.01.2013, надання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню по договору №А-2/12-12 від 10.12.2012, то надання вказаних послуг виконувались ним особисто. Щодо надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання ПАТ «Серін-Ліс» за договором №А-2/02-13 від 01.02.2013, то надання вказаних послуг здійснювалось найманими працівниками, які володіли відповідними навиками та знаннями для їх виконання, відтак, інформація щодо змісту наданих послуг (виконаних робіт) та їх об`єм, вартісні показники та періоди чітко фіксувалась у актах наданих послуг (виконаних робіт).
Вказані доводи ФОП ОСОБА_1 підтверджені показаннями допитаної судом у якості свідка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчого директора ПАТ «Серін-Ліс», яка серед іншого, вказала, що ФОП ОСОБА_1 професійно, своєчасно та якісно виконував всі взяті на себе зобов`язання за укладеними договорами. Щодо послуг по технічному обслуговуванню обладнання та послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню, то такі також надавались ФОП ОСОБА_1 по мірі виникнення необхідності, та/або виконувались найманими працівниками.
Як зазначалось судом вище у ФОП ОСОБА_1 протягом 2013 року працювало у штаті двоє осіб та в першому кварталі 2014 році одна особа (звільнена 10.02.2014 року), що підтверджується звітами форми 1-ДФ (т.3 а.с.67-71).
Відповідачем не надано суду доказів, який конкретний перелік ресурсів, зокрема й трудових, потрібен для виконання спірних робіт за договорами: №А-2/12-12 від 10.12.2012 про надання послуг по інформаційно-технічному обслуговуванню, №А-2/01-13 про надання послуг (проведення консультування) від 18.01.2013 року, №А-2/02-13 про надання послуг по технічному обслуговуванню обладнання від 01.02.2013.
При цьому, податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.
Податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.
Податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.
Верховний Суд у постанові від 19 червня 2018 року у справі №826/7704/16 надав критичну оцінку посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю.
Не є також свідченням нереальності господарських операцій відсутність деталізації їх опису в первинних документах, оскільки ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само незначні помилки у їх оформленні, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року по справі №823/1436/13-а.
Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Враховуючи вказане, господарські операції ПАТ «Серін-Ліс» з ФОП ОСОБА_1 за договорами №А-2/12-12 від 10.12.2012, №А-2/01-13 від 18.01.2013, №А-2/02-13 від 01.02.2013 для визначення витрат були фактично здійсненими та підтвердженими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та відповідно спричинили реальні зміни майнового стану платника податку.
Щодо висновків контролюючого органу про визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти, суд зазначає про таке.
Відповідно до п.п.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно із п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Підпунктом 153.1.1 пункту 153.1 статті 153 ПК України визначено, що доходи, отримані/нараховані платником податку в іноземній валюті у зв`язку з продажем товарів, виконанням робіт, наданням послуг, у частині їхньої вартості, що не була сплачена в попередніх звітних податкових періодах, перераховуються в національну валюту за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату визнання таких доходів згідно з цим розділом, а в частині раніше отриманої оплати за курсом, що діяв на дату її отримання.
Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від`ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку (пп. 153.1.3 п153.1 ст.153 ПК України).
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затверджене наказом Міністерства фінансів України №193 від 10.08.2000 (далі - П(С)БО 21) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України.
Норми П(С)БО 21 застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).
Згідно з пунктом 4 П(С)БО 21 валюта звітності - грошова одиниця України. Іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.
Курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.
Монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів (пункт 4 П(С)БО 21).
Немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу.
Операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції (дата визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат) (пункт 5 П(С)БО 21).
Абзацом «а» пункту 7 П(С)БО 21 визначено, що монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кожну дату балансу.
Визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення розрахунків та на дату балансу (пункт 8 П(С)БО 21).
Пунктом 6 П(С)БО 21 визначено, що сума авансу (попередньої оплати) в іноземній валюті, надана іншим особам у рахунок платежів для придбання немонетарних активів (запасів, основних засобів, нематеріальних активів тощо) і отримання робіт і послуг, при включенні до вартості цих активів (робіт, послуг) перераховується у валюту звітності із застосуванням валютного курсу на початок дня дати сплати авансу. У разі здійснення авансових платежів в іноземній валюті постачальникові частинами та одержання частинами від постачальника немонетарних активів (робіт, послуг) вартість одержаних активів (робіт, послуг) визнається за сумою авансових платежів із застосуванням валютних курсів, виходячи з послідовності здійснення авансових платежів.
На кожну дату балансу: а) монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу; б) немонетарні статті, які відображені за історичною собівартістю і зарахування яких до балансу пов`язано з операцією в іноземній валюті, відображаються за валютним курсом на початок дня дати здійснення операції; в) немонетарні статті за справедливою вартістю в іноземній валюті відображаються за валютним курсом на початок дня дати визначення цієї справедливої вартості.
Підпунктом 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.
Зазначені авансові платежі надійшли на рахунок підприємства, що не заперечується сторонами.
Крім того, ТОВ «Linehan» (США) (Покупець), громадянин Італії Клаудіо Паскуале (Отримувач) та ПАТ «Серін-Ліс» (Продавець) укладено додаткові угоди від 01.08.2011, від 01.08.2011, від 01.08.2011 та від 01.08.2011 до контрактів № 170809/1 від 17.08.2009, № 020309/1 від 02.03.2009, № 0108089/1 від 01.08.2008 та № 120209/1 від 12.02.2009 (т.2 а.с.39,49,59,69).
Відповідно до пункту 4 П(С)БО №21 монетарні статті це статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.
Отже, вищевказана заборгованість є монетарною статтею, адже сторони погодили, що вона буде сплачена у визначеній сумі грошових коштів.
Відтак, з моменту визначення такої заборгованості у фіксованій сумі в іноземній валюті на дату виникнення такої заборгованості (дату узгодження повернення коштів) позивач перераховує курсові різниці на кожну дату балансу, оскільки за таких обставин, починаючи з 01.08.2011, вищевказана сума заборгованості в іноземній валюті класифікується, як монетарна згідно пункту 4 П(С)БО 21.
Між позивачем (Позиконадавач) та громадянином Італії Клаудіо Паскуале (Позикоотримувач) укладено договори поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 №1, від 25.03.2014 №2, від 01.08.2014 №3, від 01.09.2014 №4, від 20.07.2015 №2, від 30.12.2015 №1, від 25.02.2016 №1, за умовами яких Позиконадавач надає Позикоотримувачу грошові кошти всього в сумі 4231700,00 грн, а Позикоотримувач зобов`язується повернути Позиконадавачу таку ж суму позики у строки, визначені договорами (т.4 а.с.267-273).
Враховуючи наявність заборгованості позивача перед громадянином Італії ОСОБА_2 за повернення авансових платежів щодо непоставленого товару та заборгованість громадянина Італії Клаудіо Паскуале перед позивачем за отриману і неповернену поворотну фінансову допомогу сторони уклали угоди про припинення зобов`язань, шляхом заліку зустрічних однорідних вимог від 31.12.2015, 31.03.2016, 30.06.2016, 30.09.2016 (т.2 а.с.72-75).
Зважаючи вказане та матеріали даної справи, вищевказані господарські операції містять економічний зміст, а попередня оплата від Товариства з обмеженою відповідальністю «Linehan» (США) при відступленні права вимоги та укладенні в подальшому договору про повернення коштів, отриманих як аванс по контрактах, рекласифікована позивачем на монетарну статтю балансу, оскільки така стаття про валютну заборгованість, яку має бути погашено грошовими валютними коштами, з точки зору П(С)БО 21 є монетарною, а тому з урахуванням вищевказаних вимог П(С)БО 21 вірно відображалась, як монетарна заборгованість, з використанням валютного курсу на кожну дату балансу.
Отже, необґрунтованими та безпідставними є висновки контролюючого органу щодо неправильного перерахунку позивачем заборгованості за монетарними статтями балансу відповідно до П(С)БО 21.
Необґрунтованими та безпідставними є також висновки контролюючого органу про безпідставне включення до витрат «нестачу» лісопродукції на суму 167352,00 грн. з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі №807/1556/17 зазначив, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно з п. 138.8 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прямі матеріальні витрати, прямо пов`язані з виробництвом, відносяться на собівартість виготовлених і реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг. До складу таких витрат уключається вартість сировини та основних матеріалів, що становлять основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів і комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можна віднести безпосередньо до конкретного об`єкта витрат.
Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість поворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, що оцінюються в порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку (п.п. 138.8.1 ПК).
Таким чином, вартість поворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, не обліковується у складі прямих матеріальних витрат, що формують собівартість виготовлених і реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
При цьому, якщо надалі поворотні відходи реалізуються, у податковому обліку такі операції вважаються операціями з реалізації товарів, і у звітному періоді, в якому визнані доходи від їх реалізації, платник податків може визнати витрати в розмірі вартості обліку таких поворотних відходів, сформованої відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.
Водночас, якщо поворотні відходи повторно використовуються у процесі виробництва, вони в загальному порядку включаються до складу собівартості виробленої продукції, як прямі матеріальні витрати.
Витрати, які підприємство несе при зберіганні (переробці, видаленні тощо) відходів від своєї виробничої діяльності, уключаються до витрат періоду, як інші витрати звичайної діяльності (абзац «є» п.п. 138.10.6 ПК України).
Враховуючи вказане, доказів про проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів відповідачем суду не надано, а посилання відповідача на дані матеріальних звітів та бухгалтерське проведення Д-т 23 (виробництво) Кт 201 (сировина та матеріали) на суму 167352,00 грн. жодним чином не свідчить про таку «нестачу».
Необґрунтованими та безпідставними є також висновки контролюючого органу про завищення амортизаційних відрахувань на суму 1029133,00 грн., які за даними бухгалтерського обліку відображено проведенням: Дт 23 (виробництво) Кт 13 (знос (амортизація) необоротних активів) з огляду на таке.
Відповідно до пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 ПКУ у редакції, що діє з 1 січня 2015 року, амортизація - це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).
Розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 розд. I ПКУ, п.п. 138.3.2 - 138.3.4 п. 138.3 ст. 138 ПКУ. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім «виробничого» методу (п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 ПКУ).
Відповідно до п.п 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 ПКУ не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування:
витрати на придбання/самостійне виготовлення та ремонт, а також на реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів.
Термін «невиробничі основні засоби» означає основні засоби, які не використовуються в господарській діяльності платника податку.
Відповідно до п. 22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» (далі П(С)БО 7), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, об`єктом амортизації є вартість, яка амортизується (окрім вартості земельних ділянок, природних ресурсів і капітальних інвестицій).
Пунктом 4 П(С)БО 7 встановлено, що під амортизацією розуміється систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації).
Пунктом 28 П(С)БО 7 визначено, що метод амортизації обирається підприємством самостійно з урахуванням очікуваного способу отримання економічних вигод від його використання. Метод амортизації об`єкта основних засобів переглядається у разі зміни очікуваного способу отримання економічних вигод від його використання. Нарахування амортизації за новим методом починається з місяця, наступного за місяцем прийняття рішення про зміну методу амортизації.
Відповідно до пунктів 29, 30 П(С)БО 7 нарахування амортизації проводиться щомісячно. Суму нарахованої амортизації всі підприємства/установи відображають збільшенням суми витрат підприємства/установи і зносу основних засобів.
Таким чином, суб`єкт господарювання (платник податку) самостійно має право обирати метод амортизації, які передбачені пунктом 26 П(С)БО 7.
Положення статті 138 ПК України не містять будь-яких додаткових обмежень щодо вартості основних засобів та нематеріальних активів, що амортизується, а також щодо додаткових коригувань амортизації переоцінених основних засобів, які призведуть до перегляду та зменшення нарахованої амортизації, у зв`язку з тим, що вартість основних засобів перецінилась.
Підпунктом 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що амортизація - це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).
Між тим, ПК України не визначено термін «вартість, що амортизується», а тому з урахуванням положень підпункту 14.1.84 пункту 14.1 статті 14 ПК України, інші терміни для цілей розділу III використовуються у значеннях, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку і міжнародними стандартами фінансової звітності, введеними в дію відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 22 П(С)БО №7 об`єктом амортизації є вартість, яка амортизується (окрім вартості земельних ділянок, природних ресурсів і капітальних інвестицій).
Згідно з пунктом 4 П(С)БО №7 вартість, яка амортизується, - це первісна або переоцінена вартість необоротних активів за вирахуванням їх ліквідаційної вартості.
Враховуючи зазначене, згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, на які посилається підпункт 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України, амортизуватись може як собівартість (первісна вартість) основного засобу, так і інша сума, що її замінює (переоцінена вартість), в залежності від моделі оцінки основних засобів після їх визнання, обраної обліковою політикою суб`єкта господарювання.
Таким чином, якщо суб`єктом господарювання проведена переоцінка основних засобів, то для розрахунку амортизації відповідно до положень пункту 138.3 статті 138 ПК України, приймається переоцінена вартість основних засобів. Аналогічна правова позиція вказана Верховним Судом у постанові від 25.07.2023 у справі № 826/6372/16.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною сьомою цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з частинами 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Пунктом 1 частини 3 зазначеної статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пункту 5.1 договору №019МТА/ІФ-23 від 26.07.2023 вартість послуг узгоджується сторонами в замовленні.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорію складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Судом встановлено згідно протоколів судових засідань у справі, загальна тривалість участі представника позивача адвоката Тепак Л.П. в судових засіданнях більше 5 год, Також представником позивача, окрім підготовки до участі та участь в судових засіданнях здійснювалась підготовка, додаткових письмових пояснень.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Серін-Ліс» адреса: вул. 16 Липня, буд.11, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область 78442, ;

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя Скільський І.І.

Рішення суду складене в повному обсязі 13 вересня 2024 р.