Справа № 348/2608/24
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2608/24

30 січня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Зайдель І.Р.

представника відповідача: Коритко І.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФППДР Департаменту патрульної поліції Однов`юнової В.О. серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, її, як власника транспортного засобу, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340 грн., за те, що 10.09.2024 о 12 год 54 хв. за адресою Н-09 Мукачево - Львів 271+228 зафіксовано транспортний засіб Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

З винесеною постановою вона не погоджується, вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки не вчиняла вказаного в ній правопорушення.

Так, 12.09.2024 у вказаний у постанові період часу за кермом належного їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.05.2024 автомобіля Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився її чоловік ОСОБА_2 . Вона знаходилась поруч у пасажирському кріслі, а її чоловік, перебуваючи за кермом, допустив перевищення швидкості руху. Він також звернувся звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення (фотографії), які містяться в оскаржуваній постанові та на сайті за посиланням відповідача в оскаржуваній постанові, не підтверджують, що саме вона знаходилася за кремом транспортного засобу.

При винесенні оскаржуваної постанови відповідач не встановлював особу водія, тобто факт керування нею транспортним засобом в момент вчинення правопорушення не було встановлено, а оскаржувана постанова винесена щодо неї як власника ТЗ.

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також від позивача ОСОБА_1 поступила письмова заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому зазначено, що копію оскаржуваної постанови від 12.09.2024 вона отримала поштою за місцем реєстрації 12.10.2024, що підтверджується трекінгом відстежень Укрпошти.

Вважає, що пропустила 10-денний строк звернення до суду із позовною заявою з поважних причин, оскільки до завершення строку оскарження їй не були відомі склад правопорушення та мотиви прийняття оскарженої постанови.

Лише отримавши оскаржену постанову 12.10.2024 їй стали відомі обставини справи і вона змогла сформулювати свою правову позицію.

Позовна заява у даній справі була подана 21.10.2024, тобто протягом 10 днів з дня отримання оскарженої постанови.

Та обставина, що оскаржена постанова набула чинності до вручення її копії особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, значною мірою зумовила неможливість для її чоловіка вчасно у 20-денний строк подати до Національної поліції заяву про визнання факту правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності.

Її чоловік ОСОБА_2 подав заяву про визнання факту адміністративного правопорушення 23.10.2024 з дотриманням 20-денного строку звернення, якщо рахувати його з часу отримання оскарженого судового рішення. Однак якщо рахувати строк оскарження з моменту виконання постанови, то цей строк пропущено. Причина пропуску цього строку є поважною, оскільки про обставини вчиненого правопорушення йому стало відомо після закінчення 20-денного строку подання вказаної заяви.

Сам по собі факт несвоєчасного (із незалежних від неї причин) звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення (в даному випадку ОСОБА_2 ), до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, не може мати наслідком притягнення до відповідальності особи, яка не вчиняла адміністративне правопорушення.

Також просить суд врахувати обставину її стану здоров`я, оскільки вона перебувала на момент винесення оскарженої постанови та часу її оскарження і перебуває на даний час в стані вагітності, і з врахуванням саме свого стану вона вживала негайних заходів для захисту своїх прав.

Зважаючи на вказані обставини вважає, що ним пропущено строк на оскарження постанови з поважних причин, та такий строк підлягає поновленню.

Короткий зміст відзиву на позов:

Від представника відповідача УПП в Івано-Франківській області І.Коритко поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення зазначає, що 10.09.2024 о 12.54 год. за адресою автодорога Н-09 Мукачево-Львів 271+228, технічним засобом VЕGА SМАRТ SРЕЕD DUAL ВАND, зафіксовано швидкість руху транспортного засобу Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , що склала на момент фіксації 74 км/год. Особа, яка керувала ним, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила п. 12.9. (б) ПДР України. За вчинення даного правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відтак, постановою серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, винесена старшим інспектором з о/д ВОЗКГ УАФППДР Департаменту патрульної поліції Однов`юновою Вікторією Олександрівною на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - Система).

Факт вчиненого адміністративного правопорушення зафіксованого в автоматичному режимі технічним засобом «VЕGА SМАRТ SРЕЕD DUAL ВАND, », який відповідно сертифікату перевірки типу від 26.11.2020 № UА.TR.001 57-20 Rev.1, сертифікату відповідності від 27.02.2024 № UА.ТR.001 22 021-24, відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Відповідно до бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів реєстраційна карта ТЗ, на момент винесення постанови, відповідає даним, вказаним у постанові. Зокрема транспортний засіб Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

На момент опрацювання та прийняття рішення за вказаною фіксацією порушення ПДР, інспектором Однов`юновою В.О. в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», інформації про зміну власника чи наявність належного користувача ТЗ Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , не виявлено.

Щодо місця вчинення правопорушень, то відповідно до географічних координат зазначених на знімках фотофіксації (48.656498, 24.582732) подія мала місце у населеному пункті, а саме с. Мирне, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, де встановлено комплекс автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху VЕGА SМАRТ SРЕЕD DUAL ВАND, .

Зокрема, відповідно до офіційної сторінки МВС України опубліковано адреси камер фото-відео фіксації та дозволену швидкість руху.

Порушення правил дорожнього руху України, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті, транспортним засобом Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано на фотокартках та відеозаписі із зображенням транспортного засобу, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення.

Відтак, позивач, як особа, за якою зареєстровано транспортний засіб Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , є суб`єктом, який несе відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, вчиненого за участі транспортного засобу, який за ним зареєстровано.

Щодо відсутності підстав для скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення, зазначає, що порядок зміни відповідальної особи передбачає, що особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення повинна звернутися особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надати згоду на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надати документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

ОСОБА_2 звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про визнання правопорушення 23.10.2024, поза межами строку, визначеного ст. 279-3 КУпАП, а саме: заяву подано після 20 календарних днів з дня набрання постановою законної сили.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 набрала законної сили 25.09.2024, під час її виконання, відповідно до положень ст. 291 КУпАП.

Враховуючи вище вказане постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Щодо поновлення строків оскарження постанови зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, виконана 25.09.2024. Відповідно вказана постанова набрала законної сили - 25.09.2024, а строк на оскарження тривав до 05.10.2024.

Тому подавши 21.10.2024 до суду позовну заяву про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, про яку позивач дізналась, та яку виконала шляхом сплати штрафу 25.09.2024, позивач пропустила строк на оскарження на 16 днів.

При цьому зазначає, що порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, визначений главою 24 КУпАП, та процедура звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП, від адміністративної відповідальності, що визначена статтею 279-3 КУпАП - не є взаємозалежними, а строки для їх реалізації діють паралельно та не впливають один на одного. Тобто, для вирішення справи важливим є встановлення моменту, коли оскаржувана постанова набрала законної сили та розпочався строк на оскарження, а також: наявність поважних причин пропуску строку на оскарження.

Тому підстави для поновлення позивачу процесуальних строків оскарження постанови відсутні.

На долучених стороною відповідача фото-матеріалах міститься інформація наявного факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; напрямок руху автомобіля.

Аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі відеофіксації, фотокарток дає підстави стверджувати, що факт порушення ПДР вище вказаним ТЗ доведений в повній мірі.

Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам статті 251 КУпАП, статей 72, 73, 74, 75, 76 КАС відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, інформація про матеріали справи вказана у графі посилання на веб сайт, на якому особа може ознайомитись із матеріалами справи.

З огляду на вищезазначене, відповідачем дотримано всіх вимог законодавства щодо виявлення та опрацювання матеріалів порушень ПДР, зафіксованих в автоматичному режимі, оформлення постанов про притягнення відповідальних осіб до відповідальності, належне повідомлення таких осіб про притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в адміністративному позові. Просили суду поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин. Скасувати постанову старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП Однов`юнової В.О. серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представник відповідача ДПП-Коритко І.Б. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову ОСОБА_1 з підстав, зазначених у відзиві на позов. Просила залишити без розгляду позов ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строків оскарження постанови, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2024, у зв`язку з усуненням недоліків, по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, складеної старшим інспектором з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП Однов`юновою В.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 10.09.2024 о 12 год. 54 хв. за адресою Н-09 Мукачево-Львів 271+228, особа, яка керувала транспортним засобом Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила вимоги пункту 12.9. (б) Правил дорожнього руху. У зв`язку з цим на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власника транспортного засобу, накладено штраф у розмірі 340,00 грн. (а.с. 3).

23.10.2024 ОСОБА_2 звернувся до Управління патрульної поліції в Івано-Франкіській області із заявою про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, як особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в атоматичному режимі, за вчинення якого відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, до якої долучив квитанцію від 25.09.2024 про сплату штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с. 18-19).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , транспортний засіб Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Листом від 05.11.2024 № К-9652 Упралінням автоматичної фіксації порушень ПДР ДПП НПУ відмовлено ОСОБА_2 у зміні суб`єкта правопорушення, оскільки відповідну заяву подано після 20 календарних днів з дня набрання постанови серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 законної сили (а.с. 55-56).

З довідки КНП «ЦПМКДД» СП МП № 4 від 06.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в лікаря-гінеколога, діагноз: вагітність ІІ, 22 тижні (а.с. 72).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 12.09.2024 близько 12.54 год. він разом з дружиною ОСОБА_1 на належному їй на праві власності автомобілі Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , рухались автодорогою Н-09 Мукачево-Львів. Він знаходився за кермом автомобіля, а його дружина ОСОБА_1 знаходилась поруч у пасажирському кріслі. Перебуваючи за кермом даного автомобіля, він допустив перевищення швидкості руху. В подальшому він 23.10.2024 звернувся до Управління патрульної поліції в Івано-Франкіській області із заявою про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, в якій зазначив, що саме він перебував за кермом автомобіля Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , та допустив перевищення допустимої швидкості руху. Також зазначив, що пропустив встановлений законом 20-денний строк звернення із заявою про визнання правопорушення з поважних причин, оскільки про вчинення даного правопорушення йому стало відомо після закінчення 20-денного подання вказаної заяви.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з таких мотивів та положень закону.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно зі ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що постановою старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП Однов`юновою В.О. серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 10.09.2024 о 12 год. 54 хв. за адресою Н-09 Мукачево-Львів 271+228, особа, яка керувала транспортним засобом Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила вимоги пункту 12.9. (б) Правил дорожнього руху. У зв`язку з цим на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власника транспортного засобу, накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: VЕGА SМАRТ SРЕЕD DUAL ВАND, .

У частині 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

У вимогах ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху передбачений обов`язок знати і неухильно дотримуватися вимог цьогозакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 встановлено, що водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Факт порушення вимог п. 12.9 (б) ПДР України зафіксований у постанові серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а у разі, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі: абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс; абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, як вбачається з фотокопій, долучених до матеріалів справи відповідачем, транспортний засіб Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., оскільки рухався зі швидкістю 74 км/год. при обмеженні швидкості руху не більше 50 км/год. (а.с. 41-43).

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена ч. 2 ст. 33 КУпАП, у якій визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом.

За змістом ст. 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Ухвалюючи рішення № 1-34/2010 від 22.12.2010 КСУ у мотивувальній його частині, а саме у п. 4.3, зазначив, що перевірена на предмет конституційності стаття 14-1 Кодексу, яка міститься в Загальній частині Кодексу, встановлює особливості притягнення до адміністративної відповідальності саме власників (співвласників) транспортних засобів, однак безпосередньо не визначає складу правопорушення, а тому не може бути самостійною підставою для притягнення до такої відповідальності. Види правопорушень та процедура притягнення до адміністративної відповідальності визначені в Особливій частині Кодексу.

Положення ст. 14-1 КУпАП можуть застосовуватися лише в системному зв`язку з низкою інших статей, передбачених Особливою частиною Кодексу, диспозиції яких у безальтернативній формі визначають суб`єктом, який притягається до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особу, яка винна у вчиненні цього правопорушення, зокрема водія транспортного засобу. За відсутності у статтях Особливої частини Кодексу, які визначають склад адміністративних правопорушень, вказівки на те, що суб`єктами цих правопорушень є власники (співвласники) транспортних засобів, ці суб`єкти можуть притягатися до адміністративної відповідальності виключно за наявності в їхніх діях складу певного адміністративного порушення, інше створює правову невизначеність у встановленні суб`єкта, що притягається до відповідальності в цій сфері.

Враховуючи наведені мотиви Конституційний суд України у рішенні від 22.12.2010 по справі № 1-34/2010 визнав такою, що не відповідає Конституції Украйни (є неконституційною), статтю 14-1 КУпАП.

Крім того, у п. 3 резолютивної частини рішенні від 22.12.2010 по справі № 1-34/2010, КСУ рекомендував Верховній Раді України привести порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису у відповідність до цього Рішення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 до діючого КУпАП була внесена стаття 14-2 яка на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови мала наступну редакцію: 1.Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксацїї, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а у разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Порівняльний аналіз ст. 14-1 КУпАП, яка рішенням КСУ від 22.12.2010 по справі №1-34/2010 була визнана неконституційною, та ст. 14-2 КУпАП дає підстави для висновку, що обома вказаними статтями передбачена можливість притягнення до адміністративної відповідальності саме власників транспортних засобів, що суперечить рішенню КСУ від 22.12.2010 по справі №1-34/2010, та порушує принцип індивідуалізації покарання.

Зміст ст. 14-2 КУпАП зводиться до того, що нею запроваджена «презумпція винуватості власника транспортного засобу», що є порушенням норм ст. 61 Конституції України.

Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 зазначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (ч. 2 ст. 150 Конституції України).

Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Основного Закону України, п. 7 рішення № 4-рп/2016).

З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню.

У такому разі підлягають застосуванню норми Конституції України як норми прямої дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 21.04.2021 у справі № 360/3611/20.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати поміж іншого, чи винна дана особа в його вчиненні.

Однак, винесення відповідачем оскаржуваної постанови за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що саме позивач здійснила встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу та порушив правила ПДР, у сукупності з обізнаністю відповідача про особу, яка насправді здійснила стоянку, свідчить про те, що ним порушено принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься достатня кількість доказів, які підтверджують те, що позивач не вчиняла вказаних вище адміністративних правопорушень, а також містяться докази, які підтверджують, що такі правопорушення були вчинені іншими особами.

Факт притягнення відповідачем позивача до адміністративної відповідальності на підставі ст. 14-2 КУпАП, яка за своїм змістом є тотожною визнаній неконституційною ст. 14-1 КУпАП у редакції що діяла на момент постанови КСУ рішення 22.12.2010 по справі №1-34/2010), дає підстави для застосування судом норм Конституції України як норм прямої дії.

Згідно зі статтею 4 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до змісту ст. 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ст. 4 КАС України).

Звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У ч. 4 ст. 7 КАС України чітко визначено, що якщо суд доходить до висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Отже, враховуючи наведені обставини, положення ст. 14-2 КУпАП суперечать Конституції України у зв`язку з чим вони застосуванню по відношенню до Позивача не підлягають, та слід застосувати норму статті 61 Конституції України як норму прямої дії, якою закріплений принцип індивідуалізації юридичної відповідальності для кожної особи.

Враховуючи викладене, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, за яке на позивача винесено оскаржувану постанову. Ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вказане свідчить, що відповідними діями відповідач, не з`ясувавши всіх обставин справи, порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, постанова старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП Однов`юнова В.О. серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Крім цього, суд наголошує, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду.

Крім цього, до позовної заяви позивач долучила клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що їй не було відомо про зміст та обставини винесеної відносно неї постанови про накладення адміністративного стягнення, а оскаржувану постанову вона отримала лише 12.10.2024 поштовим зв`язком.

При вирішенні питання про задоволення клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанов, суд виходив з такого.

У положеннях ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

При цьому, відповідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд встановив, що оскаржувану постанову позивач фактично отримала 12.10.2024 поштовим зв`язком, що підтверджується конвертом та роздруківкою трекінгу відправлень Укрпошти (а.с. 4). Суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та приходить до висновку, що такий слід поновити.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Однак оскільки позивачем в позовній заяві не ставиться вимога щодо повернення їй сплачених судових витрат, тому судом питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не доведений належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги необхідно задовільнити, постанову старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП Однов`юнова В.О. серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Враховуючи наведене, ст.ст. 8, 9, 19, 150 Конституції України, ст.ст. 4, 9, 33, 279-3, 280 КУпАП, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 5, 7, 72, 75, 76, 77, 90, 121, 132, 134, 139, 143, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністратиний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі задовільнити.

Постанову старшого інспектора з о/д ВОЗКГ УАФППДР ДПП Однов`юнова В.О. серії 4АВ № 07279549 від 12.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Повний текст рішення складено 03.02.2025.

Суддя Міськевич О.Я.