Справа № 440/3891/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 р. Справа № 440/3891/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко) від 20.09.2024 року по справі № 440/3891/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 21 від 05.02.2024 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

-зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1989 по 12.11.1991 до пільгового стажу за Списком № 1, який складає 02 роки 10 місяців 12 днів, з 25.02.2002 по 01.06.2003 до пільгового стажу за Списком № 2, який складає 01 роки 01 місяців 27 днів та з 08.09.2003 по 31.08.2005 з пільговим стажем за Списком № 1, який складає 01 рік 10 місяців 16 днів;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2024 (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії №21 від 05.02.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1989 по 12.11.1991 у ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 25.02.2002 по 01.08.2002, з 10.09.2002 по 01.06.2003, з 08.09.2003 по 01.02.2004 у ТОВ Завод газорозрядних ламп до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1, 2 відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що у трудовій книжці позивачки відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, зокрема інформація щодо розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць та зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу. Тому, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зарахування спірного періоду роботи у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" у період з 01.01.1989 по 12.11.1991 до пільгового стажу за Списком №1. Крім того, судом не розглянуто питання наявності у позивача необхідного страхового стажу 26 років. Необхідний страховий стаж визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 26 років. Страховий стаж позивачки становить 23 роки 9 місяців 15 днів. Тому, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також зазначає, що стягуючи з відповідача судові витрати судом не враховано майновий стан відповідача.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 30 січня 2024 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та пакетом документів.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення № 21 від 05 лютого 2024 року, яким вирішено відмовити позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу згідно чинного законодавства.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі ім. Карла Маркса з 03.12.1991 по 03.05.2001, оскільки відсутня довідка про встановлений мінімум трудової участі, відпрацьовані трудодні та довідка про реорганізацію колгоспу; - період догляду за дитиною до 3-х річного віку згідно свідоцтва від 30.04.1992 НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та свідоцтва від 30.01.1992 ІІІ- НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), оскільки на свідоцтві відсутня відмітка про видачу паспорта. До пільгового стажу роботи не зараховано період з 01.01.1989 по 12.11.199.1 згідно уточнюючої довідки № 68-187 від 24.03.2004, оскільки довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток № 5).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.

Порядок дій територіальних органів Пенсійного фонду України при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу призначення, перерахунку пенсії конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1), у силу яких рішення за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження документів у формі протоколу.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 18 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, після 21.08.1992 робочі місця мають бути атестовані за умовами праці. Разом з тим непроведення атестації робочих місць не може бути підставою для позбавлення громадян права на соціальний захист шляхом призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тобто головним чинником для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є достатній стаж роботи в шкідливих умовах (до 20.08.1992 передбачений Списком № 1, після 21.08.1992 підтверджений атестацією робочого місця) та загальний стаж роботи.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , виданої 24 серпня 1986 року, позивач працювала :

- 01.01.1989 по 12.11.1991 на посаді монтажника-вакуумника/ монтаж пальника на ніжку в складальному цеху №3 у Полтавському заводі газорозрядних ламп;

- з 25.02.2002 по 01.08.2002 на посаді учня люмінофорника-екранувальника в ТОВ Завод газорозрядних ламп.

- з 10.09.2002 по 01.06.2003, з 08.09.2003 по 01.02.2004 на посаді люмінофорника-екранувальника, в ТОВ Завод газорозрядних ламп.

Позивачем надано довідку № 68-187 від 24.03.2004, відповідно до якої робота монтажника -вакуумника відноситься до списку № 1, розділ 13 підрозділ 2а згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. № 1173 .

Оскільки записами у трудовій книжці підтверджується характер роботи позивача у спірний період у ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» у період з 01.01.1989 по 12.11.1991 на посаді монтажника-вакуумника, що передбачено списком № 1, розділ 13 підрозділ 2а згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956р № 1173, позивач має право на включення спірних періодів роботи до пільгового стажу. Даний період роботи не повинен підтверджуватись наказом про атестацію робочих місць, тому що він передував даті (21.08.1992), після якої повинна здійснюватись атестація робочих місць.

Крім того, позивачем надано наказ від 28.11.2001 № 19 про атестацію робочих місць та перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, робітників, яким підтверджено право на пільги і компенсації, передбачені законодавством на основі атестації робочих місць по ТОВ Завод газорозрядних ламп, копію висновків від 19.08.2002 № 04-251/5, державної експертизи умов праці щодо правильності застосування Списків № 1 та № 2 у ТОВ "Завод ГРЛ", у якому зазначено, що експертиза на правильність застосування Списків №№ 1, 2, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, показала, що вказані умови застосовані правильно.

Таким чином, оскільки записами у трудовій книжці підтверджується характер роботи позивача у період з 25.02.2002 по 01.08.2002 на посаді учня люмінофорника-екранувальника та з 10.09.2002 по 01.06.2003, з 08.09.2003 по 01.02.2004 на посаді люмінофорника-екранувальника ТОВ Завод газорозрядних ламп, що передбачені Списком № 2 позивач має право на включення спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Щодо доводів апелянта, що надана позивачем уточнююча довідка не відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. Постановою КМУ № 637, колегія суддів зауважує, що пенсіонер не може нести відповідальність за правильність оформлення уточнюючих довідок підприємством.

Разом з цим, згідно з вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У спірних правовідносинах недоліки поданої позивачем довідки, які слугували правовою підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не є перешкодою для призначення вказаної пенсії, враховуючи також наявність у трудовій книжці позивача записів про відповідні періоди роботи.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не розглянуто питання наявності у позивача необхідного стразового стажу 26 років, колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції, розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог, вимоги про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058 позивачем не заявлялися, а тому і не могли бути предметом розгляду в даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість зазначених в оскаржуваному рішенні пенсійного органу підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 21 від 05.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи межі перегляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1989 по 12.11.1991 у ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зарахування періодів роботи з 25.02.2002 по 01.08.2002, з 10.09.2002 по 01.06.2003, з 08.09.2003 по 01.02.2004 у ТОВ Завод газорозрядних ламп до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1,2 відповідно до пунктів 1,2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 по справі № 440/3891/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко