Справа № 520/32688/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 р.Справа № 520/32688/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., м. Харків, повний текст складено 05.12.24 по справі № 520/32688/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 13.02.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за період з 29.01.2020 року по 13.02.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

26.07.2024 від представника позивача до суду надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України, в якій він просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/32688/23, у спосіб зобов`язання ГУ ДСНС України у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про його виконання у спосіб вчинення належного перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача в розрізі збереження відсоткового розміру премії та правильного математичного обрахунку, з наданням суду та позивачу в особі представника, підтверджуючих доказів.

Заява обґрунтована тим, що у відповідь на адвокатські запити ГУ ДСНС України в Харківській області надано лист від 04.07.2024 з довідкою-розрахунком щодо перерахунку грошового забезпечення позивача, з якої вбачається, що грошове забезпечення позивача включало в себе такі складові як, посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія. У рамках виконання обов`язку, покладеного на відповідача у судовому порядку відповідні чисельні показники зазначених вище складових грошового забезпечення зазнали змін, однак, за результатами аналізу поданих відповідачем документів вбачається, що процесуальний обов`язок, визначений ст. 370 КАС України відповідачем не було виконано, а відповідне рішення суду по даній справі залишає невиконаним, оскільки відповідач вдався до штучних маніпуляцій з числовими та відсотковими показниками грошового забезпечення позивача, які полягають у зменшенні відсотковості премії позивача, математичних помилок в обрахунку суми, належної до виплати. Відповідач повинен був взяти розмір перерахованого посадового окладу за відповідний місяць відповідного року з урахуванням реально встановленого відсотку премії позивача за наказами ГУ ДСНС України в Харківській області, а також, правильно математично порахувати остаточний результат до виплати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 у задоволенні заяви представника позивача в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №520/32688/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (м. Харків, вул. Шевченка 8) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 скасувати та ухвалити постанову, якою заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідач допустив наступні помилки при перерахунку та виплаті ГЗ позивача, покладеного на нього у судовому порядку: правильно розрахувавши помісячні показники посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, водночас неправильно математично обрахував різницю до виплати; знехтував відсоток премії, встановлений самим же відповідачем відповідними наказами, протиправно його зменшивши до рівня, котрий нічим не передбачений та не обґрунтований.

Разом з тим, сумуючи різниці до виплати по всім складовим грошового забезпечення вбачається, що обрахований відповідачем результат до виплати сумарно котрий становить 18,31 грн. є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки різниця до виплати по посадовому окладу становить 305,24 грн., різниця до виплати по окладу за звання становить 87,21 грн., різниця до виплати по надбавці за вислугу років становить 196,22 грн., різниця до виплати по надбавці за ОПС становить 294,33 грн., різниця до виплати по премії, з урахуванням належних розрахунків з використанням наказів відповідача про встановлення реального відсотку премії, становить 347,96 грн.

Отже, виконанням обов`язку, покладеного на відповідача у судовому порядку є сплата позивачеві 305,24 + 87,21 + 196,22 + 294,33 + 347,96 = 1230,96 грн., а не 18,31 грн., як вказав відповідач.

На думку апелянта, під час виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/32688/23, відповідач вдався до штучних маніпуляцій з числовими та відсотковими показниками грошового забезпечення позивача, які полягають у: зменшенні відсотковості премії позивача, математичних помилок в обрахунку суми, належної до виплати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Зауважив, що Головне управління в добровільному порядку виконало рішення Харківського окружного адміністративного суду, що підтверджується довідкою розрахунком та платіжними інструкціями. Також зазначив, що на даний час органами виконавчої служби відкрито виконавче провадження та здійснюється перевірка виконання даного рішення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Отже, позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Тобто, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Згідно з приписами ст. 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України (в редакції, станом на дату подання позивачем заяви про встановлення судового контролю) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного вище, судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

Отже, КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а.

При цьому, суд зауважує, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Практика Верховного Суду вказує на те, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 13.02.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за період з 29.01.2020 року по 13.02.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

Згідно з наданими представником позивача документами, Головне управління ДСНС України у Харківській області здійснило перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020 за період з 29.01.2020 по 13.02.2020, про що свідчить довідка-розрахунок № 407 від 03.06.2024, що не заперечується представником позивача.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 520/32688/23, позивач пов`язував необхідність встановлення судом такого заходу контролю неправильним перерахунком відповідачем розміру його грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 520/32688/23, зазначаючи, що, сумуючи різниці до виплати по всім складовим грошового забезпечення, вбачається, що обрахований відповідачем результат до виплати сумарно котрий становить 18,31 грн. є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Натомість, виконанням обов`язку, покладеного на відповідача у судовому порядку є сплата позивачеві 1230,96 грн., а не 18,31 грн., як вказав відповідач, а тому судове рішення, на його думку, залишається невиконаним.

Водночас, суд зазначає, що в межах справи № 520/32688/23 судовим рішенням було, зокрема, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за період з 29.01.2020 року по 13.02.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Однак, визначення розміру складових грошових забезпечення (конкретних розмірів таких складових) позивача не було встановлено судовим рішенням у справі № 520/32688/23, а тому суд не може перевірити правомірність визначення позивачу таких розмірів (які в т.ч. зазначає позивач), в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України.

Надання правової оцінки діям відповідача, які не охоплювалися предметом спору, в межах процедури судового контролю є недопустимим, оскільки за таких обставин суд фактично вирішить новий публічно-правовий спір між сторонами.

При цьому, у разі незгоди позивача із визначеним відповідачем розміром грошового забезпечення наявні ознаки іншого публічно-правового спору між сторонами, який може бути вирішений шляхом подання позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, окрім іншого, зазначив, що 17.07.2024 Відділом примусового виконання рішень відкрито виконавче провадження № 75544682, щодо виконання рішення суду у справі № 520/32688/23. Органами виконавчої служби здійснюється перевірка виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів зазначає, що станом на 28.01.2025 докази закриття виконавчого провадження відсутні. Отже, у сторін існує правова можливість контролювати виконання рішення суду в межах Закону України "Про виконавче провадження" та у разі незгоди із рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою в порядку, встановленому ст. 287 КАС України.

Окрім того, суд також звертає увагу і на те, що особа, яка вважає, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення, вправі звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. При цьому, реалізація цього права позивачем не залежить від вирішення питання про встановлення судом судового контролю за виконанням судового рішення згідно ст. 382 КАС України.

Відтак, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для застосування заходів судового контролю у даній справі, згідно поданої позивачем заяви, в порядку ст. 382 КАС України.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 520/32688/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при її прийнятті, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 по справі № 520/32688/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 31.01.2025 року