Справа № 520/8385/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про поновлення провадження у справі

03 лютого 2025 року справа № 520/8385/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Сліденка А.В., розглянувши питання можливості поновлення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, владний суб"єкт, адміністративний орган, орган публічної адміністрації, ВЧ, Військова частина) про 1) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 10.08.2023 року по 22.03.2024; 2) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 10.08.2023 року по 22.03.2024; 3) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення, виплата якого проведена 22.03.2024; 4) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення, виплата якого проведена 22.03.2024,

встановив:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024р. зупинено провадження у справі № 520/8385/24 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 у справі №520/22317/23.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024р. справа №520/8385/24 передана до провадження судді Сліденка А.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024р. прийнято справу до розгляду.

29.01.2025р. до суду представником позивача подано клопотання про поновлення провадження, обґрунтовуючи яке представник зазначає, що будь-яке рішення касаційного суду по справі 520/22317/23 не вплине на правовідносини в поточній справі, оскільки навіть скасування рішення, на підставі якого позивачу проведені виплати, не призведе до обов`язку позивача повертати отримані кошти, оскільки на суми грошового забезпечення не поширюються норми ст.1212-1215 ЦК України, немає та не може бути констатовано рахункову помилку або недобросовісність позивача. Факт несвоєчасного розрахунку є очевидним та встановленим, право позивача на отримання внаслідок цього компенсації прямо передбачено чинним законодавством та судовою практикою. Таким чином, підстав для зупинення провадження по справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України відсутні, зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд, розглянувши подане клопотання, зазначає, що згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024р. у справі №520/22317/23 набрали законної сили 11.01.2024р.

Доводи клопотання про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у порядку ст.117 Кодексу законів про працю України та компенсація втрати частини доходу у порядку Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ належать до складу грошового забезпечення військовослужбовця у тому згідно з ст.ст.1212-1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню навіть разі скасування рішення суду, на виконання якого були проведені такі виплати суд визнає помилковими.

Так, згідно з ст.43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відносини з оплати праці військовослужбовців Збройних Сил України на подальший розвиток ч.ч.1-4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовані приписами постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 (з 01.03.2018р.) та приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260).

Суд відмічає, що у розумінні ч.1 ст.1 Закону України від 24.03.199р. №108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За визначенням ч.1 ст.94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з п.3 Розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п.8 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

З положень наведених норм національного закону України слідує, що "грошове забезпечення" та "заробітна плата" є ідентичними правовими категоріями - формами оплати праці.

За правилами ч.1 ст.2 Закону України від 19.10.200р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Окрім того, за правилами ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Отже, ані платіж з компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у порядку Закону України від 19.10.200р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", ані платіж з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у порядку ст.117 Кодексу законів про працю України не можуть бути кваліфіковані у якості заробітної плати чи грошового забезпечення, не належать до визначених національним законом України видів грошового забезпечення військовослужбовця.

Відтак, положення ст.1215 Цивільного кодексу України та ст.381 КАС України не підлягають поширенню на спірні правовідносини, позаяк ініційований заявником спір не стосується оплати праці у формі виплати грошового забезпечення військовослужбовця.

Натомість, застосованими до спірних правовідносин є положення ст.380 КАС України.

Відтак, клопотання заявника про поновлення провадження у справі обгрунтоване помилковими доводами.

Разом із тим, оскільки заявник у змісті поданого до суду процесуального документа декларує прагнення до розгляду поданого позову по суті, то суду з метою створення належних умов для практичної реалізації приписів ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року провадження у справі слід поновити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 237, 241-243, 248, 256, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

1.Поновити провадження у справі.

2.Копії даної ухвали направити учасникам справи.

3.Роз`яснити, що перебіг процесуальних строків продовжується з дня поновлення провадження у справі.

4.Витребувати у відповідача докази про дату зарахування заявника на посаду, звідки відбулось звільнення; докази про оплату праці заявника (винагороду за виконану роботу) протягом 2 останніх календарних місяців перед датою звільнення; докази про розмір середньоденної заробітної плати протягом 2 останніх календарних місяців перед датою звільнення; докази про тривалість затримки остаточного розрахунку при звільненні; докази про розмір, структуру та складові усіх платежів з оплати праці заявника під час розрахунку при звільненні; докази про подальшу юридичну долю посади, звідки відбулось звільнення заявника; докази про розмір, структуру, складові, підстави, календарну дату платежу з оплати праці заявника, проведеного після звільнення; а також будь-які інші докази, котрі доводять необґрунтованість позову; докази наявності/відсутності перешкод/перепон у вирішенні спору по суті до перегляду в касаційному порядку будь-яких інших рішень судів.

Зобов"язати відповідача подати витребувані судом докази безпосередньо до суду протягом 5 днів з календарної дати отримання цієї ухвали.

5. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання; оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко