Справа № 420/579/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/579/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №81 про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №82 про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №81;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №82;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач у період із 20.05.2022 по 13.12.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №350 від 13.12.2023 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини. При виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивачу було надано копії карток особових рахунків за 2022 та 2023 роки. Під час ознайомлення із вище зазначеними картками стало відомо, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивачу не було виплачено додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань за березень-квітень 2023 року. З метою з`ясування чи було позивача включено в рапорти на виплату додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року та в накази командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди позивач звернувся до відповідача з відповідним запитом від 26.12.2023. 29.12.2023 відповідачем було надано відповідь на запит, з якої стало відомо, що позивача було включено в рапорти, а також включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №81 про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №82 про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 10.01.2024 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

25.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що він не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказав, що наразі у військовій частині НОМЕР_1 ведеться робота по виплаті військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року, зокрема помічником командира з фінансово-економічної роботи начальником фінансово економічної служби готується заявка на отримання коштів від довольчого органу. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Позивачем до позовної заяви не додано належним та допустимих доказів щодо звернення до військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату компенсації втрати частини доходів, в зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення. З огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним. Відповідач вважає, що так як Положенням визначено перелік грошових доходів, які підлягають компенсації, а додаткова винагорода на період дії воєнного стану має разовий характер, то ОСОБА_1 не має права на компенсацію в порядку визначеному постановою КМУ від 21.02.2001 № 159.

Ухвалою суду від 20.05.2024 запропоновано ОСОБА_1 протягом 5 днів з дня отримання ухвали суду підтвердити або спростувати факт отримання ним додаткової винагороди винагороди за березень - квітень 2023 року з відрахуванням військового збору, в сумі 59100 грн. 27.02.2024.

22.05.2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що 27.02.2024 позивачем від військової частини НОМЕР_1 отримано 59100 грн. як додаткову винагороду за березень - квітень 2023 року з відрахуванням військового збору. При цьому, позивач наполягає на позовних вимогах щодо компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, оскільки її виплата відбулася несвоєчасно.

Ухвалою суду від 31.01.2025 закрито провадження у справі в частині вимог про:

визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №81 про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року;

визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №82 про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року;

зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за березень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №81;

зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень 2023 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №82.

Отже, предметом спору є спірні правовідносини, які стосуються зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 у період із 20.05.2022 по 13.12.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №350 від 13.12.2023 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини. При виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Позивачу було надано копії карток особових рахунків за 2022 та 2023 роки. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивачу не було виплачено додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань за березень-квітень 2023 року.

З метою з`ясування чи було позивача включено в рапорти на виплату додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року та в накази командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди позивач звернувся до відповідача з відповідним запитом від 26.12.2023.

29.12.2023 відповідачем було надано відповідь на запит, до якого додано копії рапортів на виплату додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року, копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року, копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року.

Під час ознайомлення із вище зазначеними документами, позивач дізнався, що його було включено в рапорти, а також включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №81 про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 №82 про виплату додаткової винагороди за квітень 2023 року.

27.02.2024 позиваечм від військової частини НОМЕР_1 отримано 59100 грн. як додаткову винагороду за березень - квітень 2023 року з відрахуванням військового збору.

При цьому, компенсація втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, оскільки її виплата відбулася несвоєчасно, виплачена не була.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005р. № 5-рп/2005, від 29.06.2010р. № 17-рп/2010, від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, від 11.10.2011р. № 10-рп/2011).

Спірні правовідносини регулюються Законом України від «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія означених законодавчих приписів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із п.п.2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За вказаним регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків виплачено нарахований дохід, чи виплаченого його взагалі та коли такий платіж здійснено, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме вказане є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Наведене у ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення). Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень ст.ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», окремих положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Використане у ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000р формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Таким чином, враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу суми додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 13 січня 2020р. у справі №803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди за березень-квітень 2023 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА