Справа № 600/5175/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 р. м. Чернівці справа № 600/5175/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» згідно з поданим рапортом 14.04.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України ОСОБА_1 на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач повідомив, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Зазначив, що 14.04.2024 року ним було направлено рапорт про звільнення з військової служби безпосередньому командуванню на підставі пп. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у редакції, яка була чинна на період подання рапорту. Натомість, відповідачем 10.06.2024 року була надана відповідь, у якій зазначено, що рапорт позивача розглянуто, та повідомлено, що у наданих до рапорту копіях документів відсутні відомості, які є обов`язковими для розгляду питання про звільнення позивача з Збройних сил України на підставі пп. Г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, зокрема: відомості про родинні зв`язки особи, яка є інвалідом і потребує догляду; відомості про наявність чи відсутність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду; відомості щодо дружини позивача та інших членів сім`ї особи з інвалідністю про те, що такі особи самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивач вважає, що дії посадових осіб військової частини щодо не звільнення військовослужбовця є протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки на його думку, відповідач при розгляді питання щодо його звільнення керувався нормами, які набрали чинності після подання ним відповідного рапорту. Натомість, позивач наполягає, що оскільки закон зворотної сили не має, він має право на звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю своєї дружини, що підтверджується відповідним медичним висновком ЛКК на підставі норми, що була чинна на момент подання військовослужбовцем рапорту про звільнення.

Ухвалою судді від 18.11.2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Повідомив, що позивач подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини із числа осіб з інвалідністю II групи - матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, відповідач зауважив, що коли саме подано рапорт достеменно не відомо, дата в рапорті відсутня, а також відсутня відмітка про реєстрацію даного рапорту у діловодстві військової частини НОМЕР_1 .

За наслідком поданих позивачем документів було встановлено, що перелік документів на звільнення старшого солдата ОСОБА_1 наданий не в повному обсязі. Позивачу було рекомендовано (усно в словесній формі) додати наступні документи: копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією на ім`я ОСОБА_2 ; довідку з органів Пенсійного фонду України про отримання пенсії по інвалідності на ім`я ОСОБА_2 ; витяги з реєстру територіальної громади про реєстрацію на самого позивача, дружини позивача та матері дружини позивача; довідку про склад сім`ї; Акт встановлення факту здійснення догляду за громадянами із числа осіб з інвалідністю (осіб, які потребують постійного догляду); а також висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, що мати дружини позивача потребує постійного догляду та відомості відносно дружини позивача, які б підтверджували про неможливість здійснювати постійний догляд чи сама потребує постійного догляду за рішенням МСЕК чи ЛКК, для прийняття рішення щодо звільнення старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби через сімейні обставини.

У подальшому позивачем були надані до військової частини документи, однак відомостей відносно дружини, які б підтверджували про неможливість здійснювати постійний догляд за своєю мамою - ОСОБА_2 чи те, що вона сама потребує постійного догляду за рішенням МСЕК чи ЛКК до військової частини НОМЕР_1 - позивач не надав.

У зв`язку з наведеним, 10 червня 2024 року командуванням військової частини НОМЕР_1 письмово надана відповідь ОСОБА_1 про результати розгляду його рапорту з наданими документами, в якій повідомлено, що надані документи є недостатніми та не підтверджують у повному обсязі фактичні обставини, що мають юридичне значення щодо прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, оскільки вказана у ньому підстава для звільнення з військової служби вже не є актуальною.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній спростовував доводи відзиву. А саме, з приводу того, що у поданому рапорті не вказана дата його подання та вхідний номер про його реєстрацію у військовій частині НОМЕР_1 , повідомив, що перший рапорт був написаний 14.04.2024 року, його підписали, але вхідний номер не був поставлений, та в ньому не були прописані всі додатки наявні в нього. На підставі цього позивач написав рапорт, який долучений до позовної заяви, на той час заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який наразі є безпосереднім командиром, зазначив, що другий рапорт буде долучений до першого, який написаний 14.04.2024 року, тому нову дату проставляти не потрібно. Позивач пояснив, що через свою не кваліфікованість у даному питанні та довірі до керівництва військової частини, виконав так як йому було вказано. Щодо реєстраційного номеру, при подачі першого рапорту від 14.04.2024 року, йому було усно відмовлено у присвоєнні йому реєстраційного номеру, та загалом у звільненні з військової служби.

Наполягає на тому, що на момент подачі рапорту діяли норми Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у старій редакції, відтак вважає, що має право на звільнення з військової служби відповідно до пп. «г» п.2 ч.4 ст.26, у редакції, чинній на період подання рапорту, згідно з якою військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через певні сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач наводив аргументи, аналогічні тим, які викладені ним у відзиві. Зокрема, наполягав на тому, що правове регулювання підстав звільнення з військової служби при наявності у військовослужбовця одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи з 18 травня 2024 року зазнало змін. Таким чином, для звільнення з військової служби саме за такою підставою, яку вказав позивач, військовослужбовець має довести відсутність в одного зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

З урахуванням наведеного, відповідач вказував, що дії командування військової частини НОМЕР_1 є правомірними, вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а вимоги, вказані у позовній заяві не ґрунтуються на нормах права.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 26.06.2022 року по теперішній час проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 26.09.2024 року №516 та записами військового квитка НОМЕР_2 (а.с.44, 8-19).

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач, не бажаючи продовжувати подальше проходження військової служби, звертався до відповідача з рапортом по команді про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини у зв`язку з наявністю одного з батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи - матері ОСОБА_2 .

У додатках до вказаного рапорту значаться такі документи:

1. Копія паспорта.

2. Копія РНОКПП.

3. Копія свідоцтва про народження дружини.

4. Копія свідоцтва про шлюб.

5. Копія паспорта дружини - ОСОБА_4 .

6. Копія паспорта матері - ОСОБА_2 .

7. Копія посвідчення інваліда від 17.03.2003 серія НОМЕР_3 .

Указаний рапорт не має дати складення та не має дати реєстрації, містить резолюцію "в роботу згідно керівних документів", а також відмітку "рапорт не відповідає вимогам ст.14 ОВС".

До позовної заяви позивачем додано документи, які наведені вище. Разом з тим, відсутня копія посвідчення інваліда від 17.03.2003 серія НОМЕР_3 , яка зазначена у додатках до рапорту.

У подальшому позивачем подано рапорт по команді, у якому останній просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з відсутністю бажання продовжувати військову службу за сімейними обставинами - наявність одного з батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи - матері ОСОБА_2 .

До рапорту, як зазначено у додатках, додано наступні документи:

1. Копії паспорту громадянина України, РНОКПП, військового квитка на ім`я ОСОБА_1 .

2. Копія РНОКПП - ОСОБА_4 .

3. Копія свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_4 .

4. Копія свідоцтва про шлюб з ОСОБА_4 .

5. Копія паспорту на ім`я ОСОБА_4 .

6. Копія паспорта матері ОСОБА_2 .

7. Копія посвідчення інваліда від 17.03.2003 серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 .

8. Довідка МСЕК серія 2-18 АБ №221488.

9. Висновок ЛКК №2897/1 від 14.05.2024 року.

10. Витяг з реєстру територіальної громади - ОСОБА_1 .

11. Акт встановлення догляду за громадянами від 22.05.2024 року.

12. Витяг з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_2 .

13. Довідка про доходи - ОСОБА_2 .

14. Копія РНОКПП - ОСОБА_2 .

Листом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2024 №745 позивачу повідомлено, що його рапорт про звільнення з Збройних сил України на підставі пп. Г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з сімейними обставинами - наявністю одного з батьків дружини із числа осіб з інвалідністю 2 групи, розглянуто. 11.04.2024 року Верховною Радою України внесено зміни до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які набрали чинності 18.05.2024 року. Згідно пп. Г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії воєнного стану, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Згідно пп. Г п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, під час дії воєнного стану, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Далі по тексту у листі вказувалось, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення можуть вважатися її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення можуть вважатися її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

У наданих до рапорту копіях документів відсутні відомості, які є обов`язковими для розгляду питання про звільнення позивача з Збройних сил України на підставі пп. Г п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, зокрема:

- відомості про родинні зв`язку особи, яка є інвалідом і потребує догляду (постійного догляду);

- відомості про наявність чи відсутність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду;

- відомості щодо дружини позивача та інших членів сім`ї особи з інвалідністю про те, що такі особи самі потребують, постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Враховуючи викладене у листі від 10.06.2024 №745 повідомлено, що рапорт про звільнення з Збройних сил України буде розглянуто при наданні документів, які підтверджують вищевказані відомості.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не звільнення його з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому звернувся до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

Пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), пунктом другим під час дії воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено та діє станом на час розгляду справи.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції чинній до 18.05.2024 року) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Отже, за цією нормою, основним критерієм для звільнення з військової служби є сам факт, зокрема, наявності одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно, військовослужбовець, один із батьків дружини якого має інвалідність І чи ІІ групи, мав право на звільнення з лав ЗСУ на підставі пп. "г" п.2 ч.4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, незалежно від наявності чи відсутності необхідності здійснення за нею постійного догляду.

З 18.05.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, у редакції з 18.05.2024, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно із частиною 12 статті 26 Закону у редакції з 18.05.2024, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема, через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, норма, що регулює підстави звільнення з військової служби зазнала змін, зокрема така підстава для звільнення, як наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, змінилась, а тому для звільнення з військової служби військовослужбовець повинен довести:

- необхідність постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивачем у заявах по суті стверджувалось, що вперше рапорт про звільнення з військової служби ним подано 14.04.2024 року. Дата написання та дата реєстрації у рапорті не зазначена, однак на ній міститься резолюція посадової особи військової частини, що підтверджує обставину подання такого рапорту до командування. При цьому, відповідач в ході судового розгляду не заперечував щодо подання рапорту, попри це вказував, що коли саме позивач подав рапорт не відомо, дата в рапорті відсутня.

Проаналізувавши наявні у справі докази, які додавались позивачем до рапорту, що подано вперше (зі слів позивача 14.04.2024), встановлено: копія паспорта та копія РНОКПП - засвідчені нотаріально 25.03.2024 року; копія паспорта дружини, копія свідоцтва про народження дружини, копія свідоцтва про шлюб - не містять дати засвідчення, копія РНОКПП матері дружини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, за матеріалами справи не підтверджується документально подання позивачем рапорту 14.04.2024 року, оскільки є документи, долучені до нього, які засвідчені нотаріально вже після цієї дати.

Позивач у відповіді на відзив пояснював, що перший рапорт був написаний 14.04.2024 року, його підписали, але вхідний номер не був проставлений та в ньому не були прописані всі додатки, наявні в нього. Далі позивач стверджує, що подавши другий рапорт безпосереднім керівником йому було повідомлено, що такий буде докладений до першого, який написаний 14.04.2024 року, тому нову дату проставляти не потрібно. Через свою не кваліфікованість та довірі до керівництва він виконав таку вказівку. Попри це, позивач взагалі не пояснив, чому у жодному із рапортів відсутня їх дата написання. Не пояснив причин не зазначення ним усіх додатків у рапорті, не конкретизовано, які саме документи він має на увазі. Зазначені обставини дають підстави для висновку, що доводи позивача у цій частині є суперечливими та не мають логічної послідовності.

Натомість, відповідач у додаткових поясненнях, наданих у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, повідомив, що з документів, які було додано до рапорту слідує, що такий був поданий не раніше 16.05.2024 року, оскільки не можливо було подати рапорт 14.04.2024 року з документами, засвідченими датою, що ще не настала.

Суд погоджується з такими доводами відповідача, оскільки вони підтверджуються наявними у справі доказами (документами, що додані позивачем до рапорту та до позову).

Судом встановлено, що позивачем вдруге подано рапорт про звільнення. Такий рапорт також не містить дати його написання чи реєстрації, однак зазначена обставина не заперечується відповідачем.

До такого рапорту позивачем, серед інших документів, додано висновок ЛКК №2897/1 від 14.05.2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, а також Акт №297 від 22.05.2024 року, згідно з яким встановлено факт здійснення догляду за ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

Також, позивачем надано висновок ЛКК №2897/1 від 20.05.2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує стороннього догляду, допомоги, супроводу.

Суд на підставі наявних у справі доказів констатує, що такі документи подано відповідачем вже після 18 травня 2024 року, оскільки вони датовані та/або засвідчені нотаріально вже після цієї дати.

На переконання позивача, військовою частиною НОМЕР_1 при розгляді його рапорту про звільнення неправомірно застосовано норми Закону №2232-ХІІ, зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 №3633-IX, які набрали чинності 18.05.2024 та, як наслідок, відмовлено у звільненні з військової служби. Позивач вважає, що при розгляді рапорту необхідно застосовувати законодавство, яке діяло на момент подання такого рапорту, тобто 18.05.2024.

Водночас, така позиція позивача не узгоджується з діями, які він вчиняв для реалізації свого наміру звільнитись, оскільки подані ним документи, що наведені вище, передбачені нормами Закону №2232-ХІІ, зі змінами внесеними Законом №3633-IX.

Згідно із частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII (норма, в тому числі протягом спірного періоду, не зазнала змін) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункту 241 Положення №1153/2008).

Відповідно до абзацу тринадцятого п.14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Варто вказати, що рапорт передбачає собою вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим зверненням військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735 (далі - Інструкція №735).

Згідно пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту, які мають бути прийняті в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

У даному спірному випадку слід констатувати, що хоча в ході судового розгляду не підтверджено факт звернення позивачем з відповідним рапортом 14.04.2024, однак самим відповідачем не заперечується та обставина, що його подано після 16.05.2025 року до 18.05.2025 року, що є визначальним для надання відповіді на питання, чи порушено права позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні його рапорту на підставі застосування нових положень Закону, що набули чинності вже після 18.05.2024 року.

Аналіз змін до Закону №2232-XII, внесених Законом №3633-ІХ, дає підстави вважати, що законодавець не передбачив спеціальні правила щодо застосування цих змін у часі, а тому вони застосовуються до правовідносин за загальними правилами з дня набуття ними чинності, тобто з 18.05.2024.

У даному випадку, правовідносини між військовою частиною НОМЕР_1 та позивачем щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби були триваючими, оскільки почалися після 16.05.2024 та продовжували тривати у межах встановленого 30-денного строку, після набуття 18.05.2024 чинності змінами до Закон №2232-XII.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує правові висновки Верховного Суду у постанові №280/3308/23 від 23 липня 2024 року, у якій суд касаційної інстанції вказав, що у разі безпосередньо (прямої) дії нормативно-правового акта в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

У разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Такий підхід у вирішенні питання щодо застосування принципу дії законів у часі неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №826/10971/16, від 24 січня 2023 року у справах №640/14816/20 та №600/5806/21-а, від 08 жовтня 2021 року у справі № 240/19318/20, від 16 листопада 2021 року у справі №360/1406/20, від 01 грудня 2022 року у справі № 640/7578/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 520/9778/19 та від 10 січня 2024 року у справі № 380/13615/21.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення за наслідком розгляду рапорту позивача відповідачем правомірно застосовано чинну редакцію Закону №2232-XII з урахуванням змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 року №3633-IX.

Звертаючи увагу на чинну редакцію Закону №2232-XII з урахуванням змін внесених Законом №3633-IX, слід вказати, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 та п.3 ч.12 ст.26: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Доказів того, що дружина позивача, як член сімї другого ступеня відсутня чи сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я позивачем до рапорту та до суду не надано.

Про цю обставину, з-поміж іншого, зазначав відповідач у листі від 10.06.2024 року, направленому позивачу в якості повідомлення про прийняте рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для висновків про протиправність дій (чи протиправну бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення позивача з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч.2 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно з поданим рапортом.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до військової частини до особового складу якої він включений (зарахований) та в якій проходить військову службу з рапортом про звільнення з військової служби з наданням належних доказів.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя В.О. Кушнір