Справа № 200/8009/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року Справа№200/8009/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року по справі №200/1716/23, яке набуло законної сили 14.12.2023 року, з 15.08.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач) призначило йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 №48/34/01-2023 з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці як учаснику бойових дій. Позивач зазначив, що першу пенсію йому було сплачено відповідачем 05.03.2024 року. В подальшому ним на адресу відповідача був надісланий лист з питанням щодо погашення заборгованості за пенсією та здійсненням помісячного розрахунку, нарахування та виплати йому на підставі Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати» №2050 компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 15 серпня 2019 по 05 березня 2024 року. Позивач зауважив, що ним було отримано відповідь відповідача від 07.11.2024 року, в якому було зазначено наступне, на виконання рішення суду від 28.06.2023 по справі №200/1716/23, яке набрало законної сили 14.12.2023, Головним управлінням проведено нарахування пенсії та розрахована заборгованість за період з 15.08.2019 по 31.12.2023 у сумі 609375,25 грн. Головним управлінням у жовтні 2024 року проведено виплату коштів на погашення заборгованості у межах бюджетних призначень в розмірі 2361,00 грн., залишок пенсійних виплат, нарахованих згідно рішення суду за минулий період, станом на дату підготовки відповіді складає 607 014,25 грн. Оскільки виплата пенсійних коштів, нарахованих позивачу на виконання рішення суду проводиться органами Пенсійного фонду України у межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку №1165, вина органу Пенсійного фонду України щодо невиплати нарахованих коштів відсутня. Враховуючи зазначене, для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати немає законних підстав. Позивач вважає, що згідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати» №2050 він має отримати від відповідача компенсацію за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 609 375,25 грн. за період з 15 серпня 2019 по 05 березня 2024 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач вважає, що його право порушено з 05 березня 2024 року, в той же час з позовом до суду звертається лише 16 листопада 2024 року, при цьому не наводить жодних підстав та не надає документів в підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду. Таким чином, відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем порушено шестимісячний строк звернення до суду та відповідно, за приписами статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України означені позовні вимоги залишаються без розгляду. Відповідач зазначив, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Тобто, основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії); виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу, право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі №134/87/16-а, від 01 квітня 2021 року у справі №120/4555/18. Відповідач зауважив, що рішенням суду від 28.06.2023 по справі №200/1716/23 зобов`язано Головне управління призначити, нараховувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 - з 15.08.2019 року на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 №48/34/01-2023 і з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів, як учаснику бойових дій. У грудні 2023 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 - з 15.08.2019 року на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 №48/34/01-2023 і з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262 у розмірі 13698.14 грн. Нарахована сума доплати за період з 15.08.2019 по 31.12.2023 склала 609375.25 грн. Позивач має статус ВПО, що підтверджується довідкою, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Суми пенсії, нараховані внутрішньо переміщеним особам на виконання рішень суду, підлягають виплаті на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2021 року №1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території». Таким чином, заборгованість за рішенням суду з 15.08.2019 по 31.12.2023 року у загальній сумі складає 609375.25 грн., яка облікована в Головному управлінні згідно Порядку №1165. 11 жовтня 2024 року постановою № 1156 Кабінет Міністрів України затвердив Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік, яким на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Порядку №1165, було передбачено 1000000 тис. гривень. На даний час триває погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Протягом 2024 року відповідно до Порядку №1165 Головним управлінням проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень у жовтні 2024 року - в розмірі 2361,00 грн., у листопаді 2024 - в розмірі 2361,00 грн., в грудні 2024 року - 2361,00 грн. Залишок пенсійних виплат нарахованих згідно рішення суду за минулий період станом на грудень 2024 року складає 602292,25 грн. Тобто, виплата згідно рішення суду від 28.06.2023 по справі №200/1716/23 на даний час не проведена в повному обсязі. Підстави для нарахування та виплати компенсації на поточну пенсію відсутні. Відповідач зробив акцент на тому, що позивач просить нарахувати компенсацію на не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом № 2050, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Відповідач зазначив, що вказана вимога заявлена передчасно, оскільки вказану компенсацію наведене регулююче законодавство та нормативно-правові акти пов`язують з фактичним нарахуванням та виплатою пенсії, чого на час розгляду справи ще не відбулось. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що він з 24.02.2022 та по теперішній час є військовослужбовцем. Залучений до виконання обов`язків військової служби та виконує завдання за призначенням в районі бойових дій. Позивач вважає недоцільним за кожною виплатою заборгованості відповідачем звертатися до суду та ставить питання за спірний період з 15 серпня 2019 по 05 березня 2024 року (день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії), а не як зазначає відповідач про період з 15.08.2019 по 31.12.2023 року. Позивач просив відзив відповідача відхилити, а його позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому, довідку, в якій зазначити загальну суму заборгованості по пенсії, яка розрахована Головним управлінням за період з 15.08.2019 по 31.12.2023 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1716/23, окремо в цій довідці - зазначити суми, які були виплачені станом на час звернення позивача із позовною заявою та дати виплати з зазначенням відповідної суми, та зазначити залишок заборгованості на цей час звернення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 29.11.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як раніше вже було встановлено судом при розгляді справи №200/1716/23 та зазначено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року, що також не заперечується сторонами по справі - позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

З рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі №200/11408/19-а, яке набрало законної сили на підставі Постанови від 01.03.2023 Першого апеляційного адміністративного суду встановлено наступне:

24.09.2019 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ГУ НП в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ГУ ПФУ в Донецькій області (далі третя особа), уповноважений Верховної ради з прав людини (далі третя особа 2), в якому просив: визнати непрямою дискримінацією викладену в листі від 06.09.2019 №3943/12/01-2019 відмову ГУ НП в Донецькій області в зарахуванні до пільгового стажу позивача часу його роботи в Державному бюро розслідувань; визнати неправомірною бездіяльність ГУ НП в Донецькій області щодо підготовки, оформлення та подання до Пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років з 15.08.2019; зобов`язати ГУ НП в Донецькій області підготувати оформити та подати до Пенсійного органу документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років з 15.08.2019.»

«07.11.2015 позивач прийнятий на службу до Національної поліції (наказ №1 о/с від 07.11.2015).

24.06.2019 наказом №241 о/с Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 звільнений із Національної поліції за власним бажанням (вислуга років на 24.06.2019) у календарному обчисленні 23 роки 10 місяців 10 днів).

25.06.2019 позивач призначений на посаду начальника Третього слідчого відділу (відділ з розслідування військових злочинів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську. Згідно запису №6 у трудовій книжці позивача у день призначення на посаду, тобто 25.06.2019, ним прийнята присяга державного службовця згідно ст. 36 Закону України «Про державну службу».

03.07.2019 наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області №260 о/с внесені зміни до наказу №241 о/с у частині звільнення позивача стосовно вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів.

07.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області про призначення пенсії за вислугу років, внаслідок чого 15.08.2019 отримав листа від 15.08.2019 № 4309-0-01, в якому було наголошено про необхідність звернутися до кадрової служби відповідного Міністерства за останнім місцем проходження служби.

16.08.2019 позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області з заявою про підготування, подання, оформлення (здійснення розрахунку вислуги років) документів для призначення пенсії за вислугою років, а саме з 15.08.2019.

Відповідач листом від 06.09.2019 № 3943/12/01-2019 вказав на відсутність підстав для направлення до ГУ ПФУ в Донецькій області матеріалів для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не підготовці, оформленні та поданні до Пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років з 15.08.2019, позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою.»

Рішенням суду від 13.12.2022 по справі №200/11408/19-а визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо підготовки, оформлення та подання до територіального Пенсійного органу документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати, оформити та подати до територіального Пенсійного органу документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з 15.08.2019, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

На виконання рішення суду Сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області листом, який адресовано Начальнику ГУ ПФУ в Донецькій області, від 27.03.2023 №48/34/01-2023 повідомлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі № 200/11408/19-а та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі № 200/11408/19-а направлено матеріали для призначення пенсії за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на ОСОБА_1 з 15.08.2019. Також зазначено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 24.06.2019 № 241 о/с з 24.06.2019, вислуга років на 24.06.2019 складає у календарному обчисленні 23 роки 10 місяць 10 днів. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03.07.2019 № 260 о/с ОСОБА_1 оголошена вислуга років на 24.06.2019 у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів.

До листа долучено: копію паспорту та ІПН позивача; подання про призначення пенсії від 27.03.2023 №48/34/01-2023; грошовий атестат від 06.03.2023 №70; довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону №2262 від 06.03.2023 №70; копію трудової книжки; копію посвідчення учасника бойових дій від 10.08.2016 НОМЕР_1 ; копію рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 15.07.2016 №1/І/V/49; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2017 №; заяву про виплату пенсії або грошової допомоги АТ «Ощадбанк».

Рішенням відповідача від 04.04.2023 № відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, передбаченої п.а ст.12 Закону №2262. У рішенні відповідача зазначено, що відповідно до п.а ст.12 Закону №2262 для призначення пенсії за вислугу років особам, які звільнились зі служби в період з 01.10.2018 по 30.09.2019 і на день звільнення необхідно мати вислугу 24 календарних роки і більше. В наданому пакеті документів для призначення пенсії за вислугу років, а саме в поданні про призначення пенсії від 27.03.2023 №48/34/01-2023 загальна вислуга років станом на 24.06.2019 складає 31 рік 03 місяці 00 днів та в грошовому атестаті від 06.03.2023 №70 у календарному обчисленні становить 23 роки 10 місяців 10 днів.

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі №200/1716/23 було вирішено: позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.04.2023 № про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів, як учаснику бойових дій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" - з 15.08.2019 року на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 №48/34/01-2023 і з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів, як учаснику бойових дій.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/1716/23 від 14.12.2023 року постановлено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 р. у справі № 200/1716/23 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 р. у справі № 200/1716/23 - залишити без змін..

Отже з урахуванням вищенаведеного, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1716/23 від 28.06.2023 року набрало законної сили 14.12.2023 року відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії протоколу за пенсійною справою (НПУ) від 30.01.2024 року позивачу було призначено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області пенсію у розмірі 13698,14 грн. з 15.08.2019 року.

Позивачем на адресу відповідача був надісланий запит від 01.11.2024 року, в якому він просив зокрема його повідомити коли перед ним буде погашено заборгованість з пенсії та просив здійснити помісячний розрахунок, нарахування та виплату йому на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати» №2050 компенсації за втрату частини пенсії за весь час прострочення з зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 15.08.2019 по 05.03.2024 року (день з якої розпочалась виплата призначеної пенсії).

Відповідачем було надано відповідь від 07.11.2024 року №0500-0203-8/107698 наступного змісту: - «[…]. В Головному управлінні облік заборгованості, нарахованої на виконання судових рішень, яка не виплачена пенсіонерам, ведеться по кожному окремому пенсіонеру індивідуально в його електронній пенсійній справі, звітність з означеної інформації формується оперативно за потребою розпорядника коштів вищого рівня. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 по справі № 200/1716/23 (далі - Рішення суду), яке набрало законної сили 14.12.2023, Головним управлінням проведено нарахування пенсії та розрахована заборгованість за період з 15.08.2019 по 31.12.2023 у сумі 609375,25 грн. Ви маєте статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Суми пенсії, нараховані внутрішньо переміщеним особам на виконання рішень суду, підлягають виплаті на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо перемішеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі - Порядок № 1165). Таким чином, заборгованість за Рішенням суду, за період з 15.08.2019 по 31.12.2023 у загальній сумі 609375,25 грн облікована в Головному управлінні відповідно до Порядку №1165. Головним управлінням в жовтні 2024 року проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в розмірі 2361,00 грн. Залишок пенсійних виплат, нарахованих згідно Рішення суду за минулий період, станом на дату підготовки відповіді складає 607014,25 грн. Щодо здійснення нарахування компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строку виплати повідомляємо наступне. Відповідно до статті 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050) компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до статті 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХТІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Головним управлінням здійснено нарахування пенсії на виконання Рішення суду в межах покладених зобов`язань. Оскільки виплата пенсійних коштів, нарахованих Вам на виконання Рішення суду, проводиться органами Пенсійного фонду України в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку № 1165, вина органу Пенсійного фонду України щодо невиплати нарахованих коштів відсутня. Враховуючи зазначене, для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає законних підстав. […].».

Разом із відзивом та на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/8009/24 від 29.11.2024 року відповідачем були надані копії: протоколу за пенсійною справою позивача від 10.12.2024 року; перерахунку пенсії від 01.01.2024 року; довідка про виплачену доплату до пенсії відповідно до рішення суду від 28.06.2023 №200/1716/23 складеною по позивачу та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача.

З вищезазначених доказів, судом було встановлено, що позивачу розраховано на доплату (виплату, утримання) пенсії з серпня 2019 по грудень 2023 року суму виплати у розмірі 609 375,25 грн., в графі «підстава для здійснення розрахунку» зазначено рішення суду; на погашення заборгованості на виконання рішення суду від 28.06.2023 по справі №200/1716/23 відповідачем позивачу було виплачено: 21.10.2024 2361,00 грн.; 12.11.2024 2361,00 грн. та 09.12.2024 2361,00 грн.; залишок боргу становить 602 292,25 грн.

Слід зауважити, що відповідно до наявних в матеріалах справи копій протоколу з пенсійної справи позивача від 30.01.2024 та від 10.12.2024 в графі «дата звернення» зазначено 14.12.2023 року.

Позивач не погоджуючись з вищезазначеним, звернувся за захистом своїх прав та просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягають у відмові в листі від 07.11.2024 0500-0203-8/107698 здійснити помісячний розрахунок, нарахування та виплати учаснику бойових дій ОСОБА_1 , на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати» №2050 компенсацію за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 609375,25 грн. за період з 15 серпня 2019 по 05 березня 2024 року (день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити помісячний розрахунок, нарахування та виплату учаснику бойових дій ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати» №2050 компенсацію за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 609375,25 грн. за період з 15 серпня 2019 по 05 березня 2024 року (день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Спірні правовідносини регулюються правовими нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III від 19 жовтня 2000 року (далі - Закон № 2050-III) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок №159).

За ст.1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

За приписами ст.2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Згідно з п.3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Як зазначено в п.4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 21.06.2018 р. (справа № 523/1124/17), від 03.07.2018 р. (справа № 521/940/17) від 15.04.2019 р. (справа № 727/7818/16-а), 14.04.2021 р. (справа № 465/322/17).

При цьому суд зазначає, що в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі №646/6250/17 з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положенням ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Водночас, згідно з положеннями ст.4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, Закон № 2050-III фактично прив`язує виплату компенсації до виплати заборгованості, яка їй передує.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово надавав оцінку подібним правовідносинам. Зокрема у постановах від 01.05.2023 р. у справі № 380/23651/21, від 16.10.2023 р. у справі № 200/18159/21 Верховний Суд зазначив, що з аналізу норм №2050-III та №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Поряд з цим, у поставові від 20.10.2022 р. у справі № 140/862/19 Верховний Суд наголосив, що «з системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу».

При цьому, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону № 2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Тобто, за наявності визначених Законом № 2050-III умов, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

З наведеного слідує, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Також, у постанові від 29.09.2022 р. у справі № 520/1001/19 Верховний Суд наголошував на тому, що дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). У цій же постанові колегія суддів вказувала, що законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.

Аналогічний висновок щодо застосування тих самих норм права у подібних правовідносинах викладено й у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 р. у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 р. у справі № 140/1547/19 та застосована у постанові від 20.10.2022 р. у справі № 140/862/19, де зауважено, що законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Аналіз положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, з урахуванням вищевикладених висновків Верховного Суду щодо їх застосування та предмету спору у справі, яка розглядається, змісту та характеру спірних правовідносин, обставин цієї справи, дає підстави для висновку, що реалізація позивачем права на компенсацію, передбаченого вказаними вище актами законодавства, не пов`язується законодавцем з обставинами щодо оскарження у судовому порядку дій та/або бездіяльності пенсійного органу стосовно строків виплати доходу (в тому числі пенсії), або з оскарженням у встановленому законом порядку підзаконного нормативно - правового акту, на підставі якого здійснювалась виплата пенсії, визнання його нечинним, таким, що не відповідає акту вищої юридичної сили. Наявність вини відповідного пенсійного органу також не визначена як обов`язкова умова для нарахування та виплати компенсації, щодо якої у спірних відносинах виник спір, й це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.05.2023 р. у справі № 380/23651/21.

Судом у цій справі встановлено, що на виконання рішення суду від 28.06.2023 року по справі №200/1716/23 яке набрало законної сили 14.12.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено позивачу пенсію з 15.08.2019 року та визначено суму заборгованості у період з 15.08.2019 по 31.12.2023 року у розмірі 609375,25 грн. При чому позивач зазначає період з 15.08.2019 по 05.03.2024 року (день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії). Однак, остаточна виплата позивачу призначеної пенсії наразі не здійснена, що підтверджується як доводами позивача так і наявними доказами в матеріалах справи.

Враховуючи те, що визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, то суд вважає, що вимоги позивача у цій справі є необґрунтованими і передчасними. На даній стадії правовідносин між сторонами відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягають у відмові в листі від 07.11.2024 0500-0203-8/107698 здійснити помісячний розрахунок, нарахування та виплати позивачу на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати» №2050 компенсацію за втрату частини пенсії за весь час прострочення, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 609375,25 грн. за період з 15 серпня 2019 по 05 березня 2024 року (день з якої розпочалась виплата перерахованої пенсії) задоволенню не підлягають, як і не підлягає похідна позовна вимога зобов`язати відповідача вчинити такі дії.

Приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та позивач відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року був звільнений від сплати судового збору.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець