Справа № 160/19591/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/19591/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року (головуючий суддя Горбалінський В.В.)

в адміністративній справі №160/19591/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 18.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №17 від 19.01.2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05.06.2023 року.

В обґрунтування позову вказано, що відповідачем протиправно не призначено позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі зазначеного позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №17 від 19.01.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 05.06.2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач в період з 22.08.1987 року по 21.09.1987 року, тобто не менше 14 календарних днів, працював в зоні відчуження, пенсійний вік та страховий стаж позивача підлягають зменшенню на 8 років. З огляду на положення ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи той факт, що з 01.01.2019 року у позивача відсутній страховий стаж, та станом на 05.062023 року позивачу виповнилось 57 років та наявний страховий стаж в розмірі 15 років 08 місяців 17 днів, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсійний вік 65 років та страховий стаж підлягають зменшенню на 8 років та становлять відповідно 57 років та 15 років (з урахуванням мінімального розміру страхового стажу). Станом на 05.06.2023 року позивач набув право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, вимога позивача в частині визнання протиправних дій відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволенню не підлягає, оскільки не направлена на повне відновлення порушеного права позивача, а право позивача на пенсію порушене оскаржуваним рішенням, яке підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що дата народження заявника: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вік на дату звернення - 57 років. Дата досягнення Позивачем відповідного віку для призначення пенсії з урахуванням зменшення пенсійного віку на 8 років - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи - з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу 25 років, а з урахуванням зменшення страхового стажу на 8 років - 17 років. Згідно наданих документів страховий стаж складає 15 років 08 місяців 17 днів. Таким чином прийнято рішення відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у відповідності до частини 1 статті 55 Закону № 796 відповідно заяви від 29.09.2022.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 03.11.2014 року.

05.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року.

13.06.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 від 05.06.2023 року та рішенням за №17 відмовило в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

15.09.2023 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/16991/23, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 17 від 10.05.2023 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №17 від 13.06.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 19.03.1990 року по 15.11.1991 року, з 01.12.1991 року по 20.03.1992 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 19.03.1990 року по 15.11.1991 року, з 01.12.1991 року по 20.03.1992 року та його право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року по справі №160/16991/23 набрало законної сили 28.12.2023 року.

19.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року по справі №160/16991/23 розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийнято рішення №17, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: 17 років.

Також у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 15 років 08 місяців 17 днів та вік заявника 57 років.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№796-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів зменшення віку - 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів зменшення віку 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - зменшення віку 5 років.

Згідно ч.2 ст.55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до ч.1, 3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами 1 і 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Отже, вказані норми встановлюють право на призначення пенсії за віком при досягненні 60-ти та 65-ти річного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

При цьому, позивач просить призначити йому пенсію зі зниженим віком.

Станом на 05.06.2023 року вік заявника становив 57 років.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, згідно якої зазначено, що статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Тож виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.

Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені у статті 55 Закону №796-XII, частиною 1 якої перебачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно частини 1 статті 55 Закону №796-XII є:

1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;

2) факт праці такої особи;

3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Згідно архівної довідки №24/19122 від 09.11.1993 року Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в 1987 року 30 днів:

з 22.08.1987 року по 21.09.1987 року в населених пунктах: Пром зона ЧАЕС 25.08-28.08; 02.09-04.09; 07.09; 09.09 11.09; 15.09 17.09.

Враховуючи той факт, що позивач в період з 22.08.1987 року по 21.09.1987 року, тобто не менше 14 календарних днів, працював в зоні відчуження, пенсійний вік та страховий стаж позивача підлягають зменшенню на 8 років.

З огляду на положення ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи той факт, що з 01.01.2019 року у позивача відсутній страховий стаж, та станом на 05.06.2023 року позивачу виповнилось 57 років та наявний страховий стаж в розмірі 15 років 08 місяців 17 днів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пенсійний вік 65 років та страховий стаж підлягають зменшенню на 8 років та становлять 57 років та 15 років (з урахуванням мінімального розміру страхового стажу) відповідно.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 05.06.2023 року позивач набув право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення №17 від 19.01.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 25).

Як наслідок слід зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст.55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 05.06.2023 року. Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23.01.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова