Справа № 320/37571/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р. та суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року залишено без руху через її невідповідність вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, а саме, до апеляційної скарги не доданий документ про сплату судового збору в розмірі 1 453,44 грн. та встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію про сплату судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року. Витребувано із Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 320/37571/24. Продовжити строк судового розгляду на розумний термін, необхідний для отримання матеріалів справи № 320/37571/24 із суду, в якому вони зберігаються.

Разом з тим, 29 січня 2025 року (передана 30 січня 2025 року) до суду апеляційної інстанції від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява, в якій викладено заперечення на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року про відкриття апеляційного провадження. У даній заяві позивач зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, звертаючись вдруге з апеляційною скаргою, пропустило строки на апеляційне оскарження, при цьому, не заявило клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року. Крім того, зазначає, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції вперше була подана відповідачем 04.11.2024 та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 така апеляційна скарга була залишена без руху. В подальшому, у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 була повернута особі, яка її подала.

Перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження як помилково відкритого, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року, тоді як апеляційну скаргу подано до Шостого апеляційного адміністративного суду за допомогою системи «Електронний суд» 08 січня 2025 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача не відповідає вимогам ст. 295 КАС України, оскільки, подана з порушенням строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Слід звернути увагу на те, що право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 296 КАС України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції.

Статтею 315 КАС України встановлено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду.

Так, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Частиною 1 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В прохальній частині апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області просить скасувати рішення першої інстанції, однак, не зазначає, яке з, передбачених ст. 315 КАС України, рішень має, на його думку, ухвалити суд апеляційної інстанції.

Неправильно зазначені вимоги до суду апеляційної інстанції в прохальній частині апеляційної скарги є перешкодою для відкриття провадження по справі і перегляду рішення суду першої інстанції, адже суд апеляційної інстанції, з огляду на положення частини 1 статті 308 КАС України, за наслідком розгляду апеляційної скарги не може прийняти інше рішення, ніж те, яке чітко визначене статті 315 КАС України.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 306 КАС України, суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, зокрема, вирішує інші питання, необхідні для апеляційного розгляду справи.

Згідно частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №200/12281/19-а звернув увагу на те, що частина 4 статті 123 КАС України регулює правила поведінки суду першої інстанції у випадку, коли суд після відкриття провадження дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску був передчасним. Частина четверта статті 123 КАС України не поширює свою дію на суд апеляційної інстанції, однак, може бути застосована, у зв`язку з вимогами частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Аналогічна правова позиція викладена, також, Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 липня 2022 року у справі №420/8088/21.

Варто зазначити, що будь-яке відхилення від встановленого законом порядку апеляційного перегляду може призвести до порушення принципу правової визначеності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, відповідачем при повторному поданні апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а матеріали справи відсутні, що унеможливило вирішити питання щодо строків подання апеляційної скарги, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року про відкриття апеляційного провадження є передчасною, а тому, апеляційне провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

У зв`язку з викладеним, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року слід залишити без руху та запропонувати усунути вказані недоліки апеляційної скарги шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження, де зазначити причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою та надати докази, що їх підтверджують, а також, шляхом уточнення вимог апеляційної скарги, у відповідність до положень статті 315 КАС України.

Вищевказані обставини перешкоджають прийняттю апеляційної скарги до провадження суду апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а апелянту необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У відповідності до ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 295, 296, 298, 299, 315 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року залишити без руху.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.