Справа № 400/9792/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 р. № 400/9792/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 та військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2024 про взяття на військовий облік військовозобов`язаного позивача;

визнання протиправним і скасування мобілізаційного розпорядження команда № НОМЕР_2 стосовно позивача, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

визнання протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2024 № 152 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначення на посаду оператора ВОС216543А;

зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 06.08.2021 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 його виключено з військового обліку згідно з пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) як громадянин, який раніше був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливого тяжкого злочину. 29.05.2024 особи у військовій формі, які не представились, вилучили в нього військово-обліковий документ, що містив відмітку про зняття його з військового обліку, та примусово доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей же день ІНФОРМАЦІЯ_3 видав позивачу військовий квиток, де було зазначено про взяття його на військовий облік та про призов до Збройних Сил України. 31.05.2024 позивача, як він стверджує, примусово доставили до військової частини НОМЕР_1 , де його було призначено на відповідну посаду. На переконання позивача, такі дії відповідачів є протиправними, оскільки на момент оголошення мобілізації в Україні з 24.02.2022 він не був військовозобов`язаним і був виключений з військового обліку. Закон № 2232-ХІІ не містить положень, які б надавали право територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки повторно брати на облік осіб, які були з нього виключені.

17.10.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та про надання позивачу десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/9792/24.

25.10.2024 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій змінив предмет позову і просив:

визнати протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач) від 29.05.2024 про взяття на військовий облік військовозобов`язаних позивача;

зобов`язати відповідача прийняти рішення про виключення з військового обліку військовозобов`язаних позивача, про що внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Підстави позову залишились незмінними.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 400/9792/24 відкрито провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.12.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 17.12.2024, в якому він заперечив проти позову і просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив умотивовано тим, що 29.05.2024 групою оповіщення №1 на маршруті оповіщення № 1, створеного відповідно до наказу відповідача від 28.05.2024 № 157 «Про призначення груп оповіщення» позивача оповіщено про необхідність прибуття до відповідача 29.05.2024. У вказаний день позивач прибув у визначений час до відповідача, де, за відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з`ясовано, що він перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також з`ясовано, що він за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013 у справі № 487/8010/13-к був засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з випробуванням та, 26.11.2015 звільнений від відбування покарання, у зв`язку з закінченням строку випробування. Зокрема було встановлено, що позивач не заброньований в установленому порядку на період мобілізації та не користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 18.05.2024 набрали чинності зміни до Закону № 2232-ХІІ, якими дозволено здійснювати на призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, осіб, які притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину. Враховуючи вказані зміни до законодавства, на підставі заяви позивача від 29.05.2024 його було взято на військовий облік військовозобов`язаних на підставі його заяви. Цього ж дня йому було вручено повістку на проходження медичного огляду, за результатами якого військово-лікарською комісією позивача було визнано придатним до військової служби під час мобілізації на особливий період. 29.05.2024 він отримав під підпис повістку про необхідність прибути до відповідача 31.05.2024 для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження служби. У встановлений час позивач прибув до відповідача, і 31.05.2024 його було призвано на військову службу та знято з військового обліку військовозобов`язаних.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 400/9792/24 відкрито провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник позивача подав до суду клопотання:

1) від 03.01.2025 про витребування у відповідача оригіналів акту відмови від отримання повістки від 29.05.2024, складеного стосовно позивача, повістки № 1559 про виклик позивача до відповідача, заяви від 29.05.2024 № 758 про взяття на військовий облік військовозобов`язаних позивача із додатками копія паспорта, копія військово-облікового документа, а також про призначення почеркознавчої експертизи підпису позивача на заяві від 29.05.2024; неведене клопотання аргументовано тим, що, як наполягає позивач, заяву від 29.05.2024 про взяття його на військовий облік він не писав;

2) від 14.01.2025 про витребування у ІНФОРМАЦІЯ_4 інформації про перебування позивача на військовому обліку у вказаному центрі, про видання йому тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 06.08.2021 № 394, про прийняття рішення щодо виключення позивача з військового обліку згідно з підпунктом 6 пункту 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ, про надання позивачу дозволу на зміну реєстрації місця проживання, про відображення даних про виключення позивача з військового обліку у відповідних документах і реєстрах, а також про витребування копії облікової картки військовозобов`язаного з подальшою реєстрацією в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних.

21.01.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про часткове задоволення клопотання від 14.01.2025 та про витребування у ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином завіреної копії облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_1 . Водночас відмовлено у задоволенні клопотання від 03.01.2025 та клопотання 14.01.2025 в іншій частині.

Ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 була надіслана ІНФОРМАЦІЯ_4 в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримана ним 21.01.2025, що підтверджується квитанцією про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 21.01.2025 № 2505705.

ІНФОРМАЦІЯ_6 витребуваний у нього доказ суду не подав, про причини його ненадання не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013 у справі № 487/8010/13-к позивача визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України), засуджено до 4 років позбавлення волі та звільнено від відбуття покарання з випробувальним терміном на два роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти інспекцію про зміну місця проживання. Вирок набрав законної сили 06.12.2013.

Згідно з ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2015 у справі № 487/8010/13-к позивача звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013 у зв`язку із закінченням строку випробування.

У повідомленні про військовозобов`язаного / призовника, виданого 06.08.2021 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено, що позивач не є військовозобов`язаним, і його виключено з військового обліку згідно з пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно до даних розділу VI військового квитка позивача його взято і виключено з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 29.05.2024.

Згідно з даними електронного кабінету призовників військовозобов`язаних та резервістів «РЕЗЕРВ+» станом на 01.06.2024 позивача виключено з обліку військовозобов`язаних та резервістів, підстава зняття чи виключення «військовослужбовці».

У військовому квитку позивача та у довідці військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 № 4464 зазначено, що позивач з 31.05.2024 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Вважаючи протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2024 про взяття його військовий облік військовозобов`язаних, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом третім пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Відтак до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить взяття та виключення військовозобов`язаних з військового обліку.

Що стосується правомірності (протиправності) дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо взяття на військовий облік позивача, який раніше був з нього виключений, то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає:

підготовку громадян до військової служби;

приписку до призовних дільниць;

прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

проходження військової служби;

виконання військового обов`язку в запасі;

проходження служби у військовому резерві;

дотримання правил військового обліку.

Абзацом п`ятим частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно з абзацами сьомим і дев`ятим пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній з 18.05.2024) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України:

які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.

З вищевикладеного слідує, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають усі військовозобов`язані громадяни України, які досягли 25-річного віку. Водночас Закон № 2232-ХІІ не містить обмежень щодо кількості раз, скільки громадянин України, який досяг 25 років, може бути взятий на військовий облік у випадку, якщо він раніше перебував на військовому обліку призовників.

Тобто громадянин України, який раніше перебував на військовому обліку призовників, і був виключений з військового обліку військовослужбовців, підлягає взяттю на військовий облік військовослужбовців у разі, якщо підстави, за якими він був виключений, відпали.

Суд встановив, що згідно з даними військового квитка позивача 17.02.2015, тобто в рік, коли йому виповнилось 17 років, призовною комісією Заводського району Миколаївської області було зарховано в запас.

Згідно з абзацом третім частини дев`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024) призовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць.

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024) до призовних дільниць щороку протягом січня березня приписуються допризовники, яким у рік приписки виповнюється 17 років. Приписка проводиться відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

З наведеного слідує, що 17.02.2015 позивача було приписано до призовної дільниці як призовника.

У повідомленні про військовозобов`язаного / призовника, виданого 06.08.2021 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено, що позивач не є військовозобов`язаним, і його виключено з військового обліку згідно з пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно з вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013 у справі № 487/8010/13-к позивача визнано винним у скоєні злочинів, передбачених частиною першою статті 185 та частиною другою статті 186 КК України, та засуджено до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 КК України злочин, передбачений частиною другою статті 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Відтак позивач був виключений з військового обліку військовослужбовців 06.08.2021 як особа, яка раніше була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, статтю 37 Закону України № 2232-ХІІ викладено в новій редакції. Редакція статті 37 Закону України № 2232-ХІІ, яка є чинною з 18.05.2024, вже не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку військовослужбовців, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З наведеного слідує, що з 18.05.2024 громадяни України, які раніше перебували на військовому обліку призовників та були виключені з військового обліку військовослужбовців на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній до 17.05.2024), підлягають взяттю на військовий облік військовослужбовців, оскільки відпала підстава, за якою їх було виключено з військового обліку.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 мав повноваження на взяття 29.05.2024 позивача на військовий облік військовозобов`язаних.

Крім цього, суд врахував, що згідно з частинами першою та другою статті 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Такими, що не мають судимості, визнаються:

особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання;

особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення (пункти 1 і 9 статті 89 КК України).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 16 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» вказано, що при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.

У постанові Верховного Суду від 27.09.2018 у справі № 647/1831/15-к наведено висновок, згідно з яким припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Суд встановив, що згідно з ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.11.2015 у справі № 487/8010/13-к позивача звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013 у зв`язку із закінченням строку випробування.

Отже, враховуючи пункт 1 статті 89 КК України судимість позивача є погашеною з 26.11.2015, і він визнається таким, який не має судимості.

Відтак станом на день взяття його на військовий облік (29.05.2024) він визнався таким, який не має судимості, і відповідно відповідач правомірно взяв його на військовий облік.

Водночас суд врахував, що згідно з даними електронного кабінету призовників військовозобов`язаних та резервістів «РЕЗЕРВ+» станом на 01.06.2024 позивача виключено з обліку військовозобов`язаних та резервістів, підстава зняття чи виключення «військовослужбовці». Тобто станом на 01.06.2024 позивач є таким, який знятий з військового обліку військовозобов`язаних, як особа, яка призвана чи прийнята на військову службу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 31 січня 2025 року