Справа № 420/28502/24
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каравана Р.В.

за участю секретаря судового засідання - Мілєвої М.С.,

представника позивача - Тодирець А.О.,

представника відповідача - Хавич Т.Г.,

розглянув у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 11.09.2024 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.10.2022 року № 6846/15-32 у сумі нарахованого податкового зобов`язання 585 452,38 грн та штрафними санкціями 146 363,10 грн, та стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є резидентом України, проте у 2021 році проживав та отримував дохід у федеративній парламентській республіці Швейцарія, в якій сплачував податки відповідно до законодавства Швейцарії. 22.04.2022 позивач подав до контролюючого органу Київської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області, податкову декларацію про майновий стан і доходи, в графах 3 та 7 рядка 10 вказавши загальну суму отриманого доходу за 2021 рік у розмірі 3 252 513 грн 23 коп. та визначив розмір військово збору, обов`язок щодо сплати якого до бюджету виникав у позивача із загальної суми отриманого доходу, зазначивши при цьому у рядку 10.7 вказаної декларації, що загальна сума доходу за 2021 рік, отримана позивачем у федеративній парламентській республіці Швейцарії. Зазначає, що 17.05.2024 року встановивши на телефон застосунок «ДІЯ», йому стало відомо, що на все його нерухоме майно накладено обтяження у вигляді податкової застави. На адвокатські запити було отримано від відповідача копії документів, які стали підставою обтяження мого нерухомого майна (податкова застава), а саме копію податкового повідомлення-рішення (далі- ППР) від 11.10.2022 року № 6846/15-32, акту камеральної перевірки від 18.08.2022 року № 5375/15-32, податкову вимогу від 29.03.2024 року. З податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.10.2022 року № 6846/15-32, вбачається, що контролюючим органом донараховано мені податок на доходи фізичних осіб за 2021 рік, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 585 452 грн. 38 коп. та застосував до мене штрафні (фінансові) санкції (штраф) -146 363 грн. 10 коп. Податкове повідомлення-рішення обґрунтовано порушенням п.п. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170, п.п. 170.13-1, п. 170, п. 170.13 ст. 170, п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 року за період фінансово-господарської діяльності 2021 рік, у зв`язку з чим згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.2 ст. 123 ПК України контролюючим органом збільшено йому суму грошового зобов`язання, за платежем (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування) та застосовано штрафні санкції. Вказує, що податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) за прибуток, який ним був отриманий в федеративній парламентській республіці Швецарії в 2021 році, сплачений податковим агентом-нерезидентом, а саме його роботодавцем. Зазначає, що згідно до п. 1 ст. 15 Конвенції між Урядом України і Швейцарською Федеральною Радою про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і на капітал жалування, заробітна плата та інші подібні винагороди, що одержуються резидентом Договірної Держави у зв`язку з роботою за наймом, оподатковуються тільки в цій Державі, якщо тільки робота за наймом не здійснюється в другій Договірній Державі. Вважає податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.10.2022 року №6846/15-32 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права порушеними.

Відповідач з поданим позовом не погодився, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що за результатами камеральної перевірки складено акт №5375/15-32 від 18.08.2022 року (направлено поштою 19.08.2022 року) донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 585 452,38грн. Акт направлено поштою. Лист повернувся з позначкою за закінченням терміну зберігання. Відповідач зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Крім того, при відсутності в платника податку підтверджуючих документів щодо суми отриманого ним доходу з іноземних джерел та суми сплаченого ним податку в іноземній юрисдикції, оформлених відповідно до ст. 13 ПКУ, такий платник зобов`язаний подати до контролюючого органу за своєю податковою адресою заяву про перенесення строку подання податкової декларації до 31 грудня року, наступного за звітним. При неподанні в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену Податкового кодексу України та іншими законами. В порушення вимог п.п. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 , п.п 170.13-1 п.170.13 ст.170, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.10.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) платником податків фізичною особою ОСОБА_1 у податковій декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік занижено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 585 452,38 грн.

Позивачем надана відповідь на відзив, у якій позивач наголошує, що у порушення норм ПК України, при складанні акту від 18.08.2022 року № 5375/1532, та податкового повідомлення-рішення від 11.10.2022 року № 6846/15-32, контролюючий орган керувався п.п. 170.13. ПК України «Оподаткування прибутку контрольованих іноземних компаній» та п.п. 170.13-1 ст. 170 ПК України «Оподаткування доходів контрольованих іноземних компаній», що регулюють порядок оподаткування прибутку та порядок оподаткування доходів іноземних компаній. Вказані норми ПК в акті перевірки не підлягали застосування в даному випадку так як зазначений дохід (заробітна плата), який отриманий ОСОБА_1 за кордоном має іншу правову природу. Дані доводи відповідачем не було спростовано. Зазначає, що положення Конвенції про уникнення подвійного оподаткування є релевантним джерелом права до правовідносин, що розглядаються, а тому підлягає застосуванню. Позивач звертає увагу, що до матеріалів справи надані достатні докази, з яких можливо прийти до переконливого висновку, що сума доходу (заробітна плата), яка зазначалася позивачем в декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік, була оподаткована в країні її отримання Швейцарії, а у позивача, з огляду на сплату податку із заробітної плати в країні отримання не виникає обов`язку повторної оплати з цього ж доходу такого податку в Україні. Крім того, позивач зазначає, що при здійснені перевірки, інспектором не зазначено про наявність в податковій декларації будь-яких арифметичних та/або методологічних помилок, допущених платником податків при її заповнені. Фактично, якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну перевірку платника податків. Проте, посадовою особою, яка здійснювала перевірку декларації не вчинялось жодних дій з метою дійсного з`ясування питання щодо податкового зобов`язання.

Від позивача надійшли додаткові пояснення у яких зазначено, що жодних листів від контролюючого органу про надання будь-якої інформації щодо отриманих доходів за кордоном, ОСОБА_1 не отримував та такі листи контролюючим органом взагалі не направлялися. Звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач жодним чином не зазначав про існування вказаного листа та що такий взагалі направлявся позивачу.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

25.09.2024 представник позивача з метою усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 13.09.2024, надав заяву про усунення недоліків разом з заявою про поновлення процесуального строку разом з доказами на її обґрунтування.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 11 год. 00 хв. 23 жовтня 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 відкладено підготовче судове засідання у справі на 11 год. 00 хв. 08 листопада 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 відкладено підготовче судове засідання у справі на 11 год. 00 хв. 06 грудня 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 відкладено підготовче судове засідання у справі на 12 год. 00 хв. 18 грудня 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 відкладено підготовче судове засідання у справі на 14 год. 00 хв. 25 грудня 2024 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11 год. 00 хв. 15 січня 2025 року.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 закінчено розгляд справи по суті, оголошено перерву у судового засіданні до 12 год 00 хв. 24 січня 2025 року.

В судовому засіданні 24.01.2025 представники сторін підтримали доводи, вказані у заявах по суті справи та своїх письмових поясненнях.

Представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, наголошуючи на протиправністю спірного рішення, прийнятого відповідачем.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 є резидентом України, проте у 2021 році проживав та отримував дохід у федеративній парламентській республіці Швейцарії, в якій сплачував податки відповідно до законодавства Швейцарії.

З наявної в матеріалах справи довідки про доходи виданої на ім`я ОСОБА_1 з 01.02.2021 по 31.07.2021 роботодавцем Averton Bulk SA від 12.08.2021 останнім було отримано заробітну плату на загальну суму 109890 швейцарських франків, з яких утримано податків на загальну суму 22269 швейцарських франків. На підтвердження вказаної суми заробітної плати та утриманих податків надані також зарплатні відомості ОСОБА_2 за лютий липень 2021 року.

З наявної в матеріалах справи довідки Кантональної окружної податкової адміністрації від 29 жовтня 2024 р. вбачається, що ОСОБА_3 за 2021 рік подав декларацію про доходи загальною сумою на 122 927 швейцарських франків за період з 1 січня 2021 по 31 липня 2021р. З цього доходу, сума у 24200 швейцарських франків була стягнута як податок на джерело виплати, включаючи муніципальний, кантональний і прямий федеральний податок.

Як свідчить відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-64028/18/24-Вих від 18.09.2024 ОСОБА_1 14.02.2022 виїхав за межі України та станом на 12:48 18.09.2024 до України не повертався.

22.04.2022 позивач подав до Київської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік. В графі 4 позивачем зазначена податкова адреса (місце проживання) АДРЕСА_1 . В графах 3 та 7 рядка 10 позивач задекларував загальну суму отриманого доходу за 2021 рік у розмірі 3 252 513 грн 23 коп. та суму військового збору, що підлягає сплаті самостійно в сумі 48787,70 грн. Також у рядку 10.7 вказаної декларації зазначено, що доходи отримані з джерел за межами України, Швейцарія, швейцарський франк.

Згідно витягу з реєстру Одеської територіальної громади від 19.08.2024 позивач з 24.02.2012 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Приморським відділом податків і зборів з фізичних осіб на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року №2755-VI у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76, пункту 86.2 статті 86 розділу II Податкового кодексу України з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 року № 2118-IX та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 року № 2260-IX проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору за 2021 рік (податкова декларація про майновий стан та доходи від 22.04.2022 року реєстр. №).

Актом Головного управління ДПС в Одеській області від 18.08.2022 №5375/15-32 про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021 рік камеральною перевіркою податкової декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , встановлено порушення:

- п.п.170.11.1 п. 170.11 ст. 170, п.п.170.13-1 п. 170.13 ст. 170, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в наслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 585 452,38 гривень.

Акт перевірки надіслано на адресу позивача рекомендованим листом на адресу АДРЕСА_1 . Лист повернувся на адресу позивача з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Як зазначено відповідачем, 19.08.2022 ГУ ДПС в Одеській області за № 17533/6/15-32-24-09-10 на адресу позивача АДРЕСА_1 на підставі п. 19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.8, 19-1.1.35, 19-1.1.40, 19-1.1.46 ст. 19, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України було надіслано запит щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень з метою підтвердження правомірності застосування позивачем податкового звільнення. При цьому в листі зазначено, що ненадання вищезгаданих пояснень та їх документального підтвердження є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки відповідно до вимог ст. 78 Податкового кодексу України. Докази відправки вказаного листа відповідачем на адресу позивача матеріали справи не містять.

11.10.2022 Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі акта від 18.08.2022 №5375/15-32 камеральною перевіркою податкової декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік, яким встановлено порушення п.п.170.11.1 п. 170.11 ст. 170, п.п.170.13-1 п. 170.13 ст. 170, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), винесено податкове повідомлення-рішення № 6846/15-32 яким згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54, п.58.1 ст. 58, п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування 731 815 грн 48 коп., сума грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями +585452,38 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 146363,10 грн.

Податкове повідомлення-рішення надіслано на адресу позивача рекомендованим листом на адресу АДРЕСА_1 . Лист повернувся на адресу позивача з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з матеріалів справи 23.05.2024 року позивачем було направлено лист до Приморської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області вих. № 01/05 з проханням списати нараховану штрафну санкцію за актом перевірки №6846/15-32 від 11.10.2022 року у розмірі 146 363,10 грн. та суму ПДФО у розмірі 585 452,38 грн., до якого долучено апостильовану довідку про отримані доходи і сплачені податки у Швейцарії в 2021 році.

Як вбачається з матеріалів справи 18.06.2024 року позивачем було направлено лист до Приморської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області вих. № 02/06 з проханням списати нараховану штрафну санкцію за актом перевірки №6846/15-32 від 11.10.2022 року у розмірі 146 363,10 грн. та суму ПДФО у розмірі 585 452,38 грн., до якого долучено апостильовану довідку про отримані доходи і сплачені податки у Швейцарії в 2021 році.

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 02.08.2024 за вих.№02/08, в якому просив надати інформацію та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 будь-яких податкових зобов`язань (податковий борг, заборгованість) перед бюджетом.

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2024 №30905/6/15-32-13-05-06 представника позивача повідомлено, що відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 07.08.2024 ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 731 815,48 грн з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (КБК 11010500). Зазначена заборгованість виникла в наслідок не сплати по податковому повідомленню-рішенню від 11.10.2022 №6846/15-32 (акт перевірки від 18.08.2022 №5375/15-32). У зв`язку з наявністю боргу, боржнику сформована та направлена податкова вимога від 29.03.2023 №0-1532.

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 13.08.2024 за вих.№13/08, в якому просив надати інформацію про розгляд заяви ОСОБА_1 від 18.06.2024 року (вих. 02/06).

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 19.08.2024 №32032/6/15-32-24-07-10 представника позивача повідомлено, що заяву від 18.06.2024 № 02/06 про списання штрафних санкція за актом перевірки від 18.08.2022 № 5375/15-32 та ППР від 11.10.2022 № 6846/15-32 у розмірі 146 363,10 грн. та суму ПДФО у розмірі 585 452,38 грн. було отримано та прийнято до розгляду. Повідомлено про право оскарження податкового повідомлення рішення надане платнику Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VII.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб врегульовано розділом IV ПК України, згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 якого платником податку є фізична особа- резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 163.1.3 п. 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо, інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам (пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Оподаткування іноземних доходів встановлено п. 170.11 ст. 170 ПК України.

У разі, якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку-отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою 18 %, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України, крім доходів, визначених пп. 167.5.4 п. 167.5 ст. 167 ПК України, які оподатковуються за ставкою, визначеною пп. 167.5.4 п. 167.5 ст. 167 ПК України, а також крім доходів, визначених пп. 165.1.27 п. 165.1 ст. 165 ПК України (пп. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 ПК України).

Під час отримання доходів у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент отримання таких доходів (п. 164.4 ст. 164 ПК України).

Враховуючи викладене, у разі, якщо дохід отримується фізичною особою - резидентом з джерел за межами України, то сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податків як іноземний дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах. При цьому фізична особа зобов`язана подати річну декларацію та сплатити податок (військовий збір) з такого доходу.

У той же час, згідно з пп. 170.11.2 п. 170.11 ст. 170 ПК України у разі, якщо згідно з нормами міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, платник податку може зменшити суму річного податкового зобов`язання на суму податків, сплачених за кордоном, він визначає суму такого зменшення за зазначеними підставами у річній податковій декларації.

У разі відсутності в платника податку підтверджуючих документів щодо суми отриманого ним доходу з іноземних джерел та суми сплаченого ним податку в іноземній юрисдикції, оформлених відповідно до статті 13 цього Кодексу, такий платник зобов`язаний подати до контролюючого органу за своєю податковою адресою заяву про перенесення строку подання податкової декларації до 31 грудня року, наступного за звітним. У разі неподання в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до положень п. 3.2 ст. 3 ПК України, якщо договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою Україні інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовую міжнародного договору.

Згідно з п. 13.4 ст. 13 ПК України суми податків та зборі межами України, зараховуються під час розрахунку податків та зборів правилами, встановленими цим Кодексом. Для отримання права на зарахування та зборів, сплачених за межами України, платник зобов`язаний отримати в органу країни, де отримується такий дохід (прибуток), уповноваженого справляти податок, довідку про суму сплаченого податку та збору, а також про базу оподаткування. Зазначена довідка підлягає легалізації у відповідній країн закордонній дипломатичній установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (п. 13.5 ст. 13 ПК України).

Водночас, згідно з п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку на вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірності відомостей, зазначених у Декларації з цього податку.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом N 2929-III ( 2929-14 ) від 10.01.2002, ВВР, 2002, N 23, ст.149 ратифіковано Конвенцію (далі -Конвенція) між Урядом України і Швейцарською Федеральною Радою про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і на капітал.

Згідно до п. 1 ст. 2 Конвенції ця Конвенція поширюється на податки на доходи і на капітал, що стягуються від імені Договірної Держави або її політико-адміністративних підрозділів чи місцевих органів влади, незалежно від способу їх стягнення.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Конвенції існуючими податками, на які поширюється Конвенція, зокрема, є:

a) у Швейцарії:

федеральні, кантональні та комунальні податки

(i) з доходу (загальний доход, прибуток від заробітної плати, прибуток з капіталу, промисловий і комерційний прибуток, доход від відчужування майна та інші види доходу); і

(ii) з капіталу (загальна вартість майна, рухоме та нерухоме майно, виробничі активи, сплачена частина акціонерного капіталу і резервних фондів та інші види капіталу)

(надалі "швейцарський податок"),

b) в Україні:

(i) податок на прибуток підприємств; і

(ii) прибутковий податок з фізичних осіб

(надалі "український податок").

Згідно п. 1 ст. 4 Конвенції Для цілей цієї Конвенції термін "резидент Договірної Держави" означає будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі постійного місця проживання, постійного місцеперебування, місцезнаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого іншого аналогічного критерію.

Відповідно до п. 1 ст. 15 Конвенції з урахуванням положень статей 16, 18 і 19 жалування, заробітна плата та інші подібні винагороди, що одержуються резидентом Договірної Держави у зв`язку з роботою за наймом, оподатковуються тільки в цій Державі, якщо тільки робота за наймом не здійснюється в другій Договірній Державі. Якщо робота за наймом здійснюється таким чином, одержана в зв`язку з цим винагорода може оподатковуватись у цій другій Державі.

Згідно ч. 2 ст. 23 Конвенції в Україні подвійне оподаткування усувається таким чином:

a) з урахуванням положень законодавства України, що стосуються звільнення податку, сплаченого на території за межами України (які не будуть суперечити головним принципам цього пункту), на швейцарський податок, сплачуваний за законодавством Швейцарії, та відповідно до цієї Конвенції прямо або шляхом вирахування, на прибуток, або доходи з джерел, розташованих у Швейцарії, або на капітал, що підлягає оподаткуванню, який міститься у Швейцарії, буде робитися знижка у вигляді кредиту проти будь-якого українського податку, обчислюваного стосовно таких прибутку, доходу або капіталу, стосовно яких обчислюється швейцарський податок.

b) Ці вирахування в будь-якому випадку не повинні перевищувати тієї частини податку з доходу або податку з капіталу, як було підраховано до надання вирахування, яка стосується доходу або капіталу, що можуть оподатковуватись в цій другій Державі залежно від обставин.

c) Якщо відповідно до будь-якого положення Конвенції одержуваний доход або капітал резидента Договірної Держави звільнено від податку в цій Державі, ця Держава може, незважаючи на це, при підрахунку суми оподаткування на частину доходу або капіталу цього резидента, що залишилась, взяти до уваги звільнений доход або капітал.

Як убачається з долученої до матеріалів справи довідки Кантональної окружної податкової адміністрації від 29 жовтня 2024 р., ОСОБА_3 за 2021 рік подав декларацію про доходи загальною сумою на 122 927 швейцарських франків за період з 1 січня 2021 по 31 липня 2021р. З цього доходу, сума у 24200 швейцарських франків була стягнута як податок на джерело виплати, включаючи муніципальний, кантональний і прямий федеральний податок. За вказаних обставин, стягнута як податок на джерело виплати у Швейцарії склала 19,69%, що є більшим ніж визначена п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку у 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, враховуючи норми Конвенції, сума податку, сплаченого у Швейцарії, враховується при сплаті податку на доходи в Україні.

Це означає, що сплативши податок у Швейцарії у розмірі 19,69% від суми отриманого доходу у вигляді заробітної плати, який перевищує суму податкового зобов`язання з ПДФО в Україні у розмірі 18%, позивач звільняється від сплати такого податку в Україні з метою уникнення подвійного оподаткування.

При цьому, суттєвим є той факт, що відповідачем у поданих ним заявах по суті та відповідних поясненнях вказані обставини не були спростовані, а правомірність оскаржуваного рішення обґрунтовується виключно тією обставиною, що позивачем не було в повній мірі дотримано процедуру подачі відповідної податкової звітності та не надано копій відповідних підтверджуючих документів.

З цього приводу суд зазначає, що дійсно позивачем під час подання до Київської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік було зазначено не актуальну адресу місця проживання та в порушення приписів пп. 170.11.2 п. 170.11 ст. 170 ПК України не надано підтверджуючих документів щодо суми отриманого ним доходу з іноземних джерел та суми сплаченого ним податку в іноземній юрисдикції, оформлених відповідно до статті 13 цього Кодексу, які були надані під час розгляду вказаної справи.

У той же час, згідно з пп. 170.11.2 п. 170.11 ст. 170 ПК України у разі неподання в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 120.1. ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Діючим ПК України не передбачено, що внаслідок несвоєчасного подання податкової декларації, або подання неповної чи неточної інформації застосовується відповідальність у розмірі донарахованого контролюючим органом податку.

Окрім того, суд зазначає, що у акті перевірки №6846/15-32 від 11.10.2022 року зазначено, що в порушення вимог пп. 170.13-1 п. 170.13 ст. 170 ПК України платником податків фізичною особою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , не подано до Київської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області одночасно з податковою декларацією про майновий стан та доходи за 2021 рік складену в довільній формі заяву про звільнення таких доходів від оподаткування із зазначенням характеристик отриманого майна та ліквідованої (припиненої) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, а також документи, що містять відомості про вартість отриманого майна, відповідно до фінансової звітності іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, складеної відповідно до міжнародних стандартів фінансового обліку, на дату прийняття рішення про розподіл майна у якості виплати доходу у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи.

Суд зауважує, що вказані висновки акту не відповідають фактичним обставинам вказаної справи, а положення пп. 170.13-1 п. 170.13 ст. 170 ПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що свідчить про те, що висновки акту перевірки №6846/15-32 від 11.10.2022 року засновані на припущеннях.

Окрім того, як зазначено відповідачем, 19.08.2022 ГУ ДПС в Одеській області за № 17533/6/15-32-24-09-10 на адресу позивача АДРЕСА_1 на підставі п. 19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.8, 19-1.1.35, 19-1.1.40, 19-1.1.46 ст. 19, пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України було надіслано запит щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень з метою підтвердження правомірності застосування позивачем податкового звільнення.

Згідно з пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до положень пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

З урахуванням фактичних обставин справи, відповідач з метою встановлення наявності чи відсутності порушень податкового законодавства за наслідками не отримання відповіді на запит № 17533/6/15-32-24-09-10 від 19.08.2022 та відсутності відповідних документів щодо підстав зменшення суми річного податкового зобов`язання на суму податків, сплачених за кордоном повинен був провести документальну позапланову перевірку.

Як свідчать матеріали справи, відповідна перевірка відповідачем проведена не була, а натомість останній на підставі акту перевірки №6846/15-32 від 11.10.2022 року, який містить необґрунтовані висновки прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 ПК України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків.

Такий підхід національного законодавства також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції. Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, встановлено, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків належить віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року. "Булвес"АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" мас широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України, внаслідок чого є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Судом також не приймаються до уваги посилання відповідача на правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)(провадження № 11-268 заі 18), постанові Касаційного господарського суду у Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-6, оскільки вони є нерелевантними та до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін по справі, наведені у заявах по суті, вищезазначених висновків суду не спростовують.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про задоволення позовним вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7318 грн 15 коп.

Керуючись статтями 2-9, 90, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.10.2022 року № 6846/15-32 у сумі нарахованого податкового зобов`язання 585 452,38 грн. та штрафними санкціями 146 363,10 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого за подання адміністративного позову судового збору у розмірі 7318 грн 15 коп.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ідентифікаційний код в .

Повний текст рішення складений 03.02.2025.

Суддя Роман КАРАВАН