Справа № 420/11807/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з урахуванням періоду її роботи з 02.09.1985 р. по 14.11.1997 р. на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання Дніпро (з 27.12.1995 р. - ВАТ Компанія Дніпро), та здійснити перерахунок призначеної їй пенсії за віком з 10.02.2023 р. внаслідок проведеного перерахунку страхового стажу.

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 10.02.2023р. перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Херсонській області №43 від 25.01.2024р. За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж позивачки складає 34 роки 01 місяць 13 днів. Позивачу стало відомо, що при призначені пенсії їй не зараховано до страхового стажу період роботи на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (з 27.12.1995р. ВАТ «Компанія «Дніпро») з 02.09.1985р. по 14.11.1997р.

Позивач звернулася Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою, в якій просила зарахувати до страхового стажу вищевказаний період роботи. Листом від 09.02.2024р. №1155-724/Х-02/8-2100/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у перерахунку трудового стажу позивачці відмовило та зазначило, що вказаний трудовий стаж (з 02.09.1985р. по 14.11.1997р.) їй не зараховано, оскільки в її трудовій книжці відсутній підпис відповідальної особи, що внесла запис про звільнення. При цьому зазначило, що періоди роботи з 14.08.1985 по 11.02.1987р. та з 22.10.1988 по 21.10.1991р. їй зараховані як догляд за дітьми до 3-х річного віку. Також для підтвердження трудового стажу за вказаний період Головне управління вказало позивачу на необхідність надання нею уточнюючої довідки.

Позивач вказує, що відповідно до запису №13, позивач 14.11.1997р. була звільнена за власним бажанням ст.38 КЗпП, згідно наказу №91 від 14.11.1997р. На запису про звільнення міститься відтиск круглої печатки відділу кадрів ВАТ «Компанія «Дніпро», та вказано особу, що здійснила запис, зокрема - начальник відділу кадрів ОСОБА_2 . Отже, у трудовій книжці позивача наявні записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи позивача у спірний період. Не зарахування спірного періоду до трудового стажу позивача відповідач обґрунтовує відсутністю підпису відповідальної особи під записом про звільнення.

Позивач посилається на п. 2.4. Інструкції (№637), та вказує, що відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів та поставлення печаток є підприємство роботодавець. Також, позивач посилається на положення Закону №1058-ІV , де підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Позивач посилається на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а, в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17, в постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а

Позивач вказує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Також позивач зазначила, що Державний архів Херсонської області листом №05-11Х57 повідомив, що документи з кадрових питань (особового складу), необхідні для підтвердження трудового стажу, згідно з правилами, зберігаються за місцем їх створення протягом 75 років, і підлягають передачі до архівних установ лише у випадку ліквідації підприємства. Ці документи знаходилися в архіві в одній із дочірніх компаній правонаступника заводу - Командитного товариства «ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «В.А.Т. КОМПАНІЯ «ДНІПРО» І КОМПАНІЯ», а саме: Дочірнього підприємства «ДНІПРО-СЕРВІС», які не відносяться до джерел комплектування державного архіву області. Крім того, в архіві заначили, що особи підприємства, які відповідальні за видачу довідок, не мають змоги потрапити до архіву підприємства через потенційну небезпеку у зв`язку з його замінуванням в період окупації військами російської федерації.

На адвокатський запит КТ «ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «В.А.Т. КОМПАНІЯ «ДНІПРО» І КОМПАНІЯ» своїм листом від 12.03.2024р. №03 повідомило, що не може надати довідки про трудовий стаж (підтвердження періоду роботи) та витягів з наказів, так як 09.01.2024р. за адресою місцезнаходження архіву підприємства сталося пряме влучання балістичної ракети, в підтвердження чого надало витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження 0000021).

Отже, позивач вважає відмову відповідача в перерахунку її страхового стажу з урахуванням періоду роботи з 02.09.1985р. по 14.11.1997р. на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (з 27.12.1995р. ВАТ «Компанія «Дніпро») протиправною та звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.04.2024 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказівкою поважних причин його пропуску.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що вказані обставини є поважними, а тому суд вважає за необхідне

Після усунення недоліків позову ухвалою судді від 17.05.2024 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та поновлено цей строк. Відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також судом ухвалено про витребування від відповідача належним чином засвідчених копій матеріалів пенсійної справи позивача.

11.06.2024 року від відповідача судом отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з заявленими вимогами, просить у позові відмовити з таких підстав. Відповідач вказує, що у своїй позовній заяві позивачка стверджує, що 24.01.2024 звернулась до Головного управління із заявою про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 02.09.1985 по 14.11.1997 на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання Дніпро (з 27.12.1995 р. - ВАТ Компанія Дніпро),. При цьому, жодного документа (рішення про відмову, розписка про прийняття заяви) який би підтверджував звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою (за формою згідно Додатку 1 до Порядку №22- 1), до суду не надається. Крім того, відповідно до електронного журналу звернень Головного управління, позивачка із заявою про перерахунок пенсії (з дотриманням Порядку №22-1) до Управління не зверталась.

Відповідач вважає, що вимога Позивачки щодо здійснення перерахунку страхового стажу з урахуванням періоду роботи з 02.09.1985 по 14.11.1997 на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання Дніпро (з 27.12.1995 р. - ВАТ Компанія Дніпро), є передчасною. В січні 2024 року від ОСОБА_1 надійшло звернення від 24.01.2024. Відповідач вважає, що це звернення за своїм змістом відповідає вимогам Закону України від 02.10.1996 №394/96-ВР Про звернення громадян (зі змінами). Головним питанням у зверненні позивачки було: надати інформацію щодо відмови у зарахуванні 12 років трудового стажу роботи. За результатом розгляду вищезазначеного звернення, Головним управлінням надано відповідь від 09.02.2024 № 1155-724/Х-02/8-2100/24.

Відповідач вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 10.02.2023 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Страховий стаж позивачки складає 34 роки 01 місяць 13 днів. Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 при призначенні пенсії не враховано період роботи на Херсонському заводі напівпровідникових приладів імені 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (з 27.12.1995 - ВАТ «Компанія «Дніпро») з 02.09.1985 по 14.11.1997, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що внесла запис про звільнення, чим порушені вимоги пункту 2.11 Інструкції №162. При цьому, періоди з 14.08.1985 по 11.02.1987 та з 22.10.1988 по 21.10.1991 зараховано до страхового стажу як догляд за дітьми до 3-річного віку відповідно до наданих позивачкою свідоцтв про народження дітей. Для зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду роботи ОСОБА_1 було рекомендовано надати уточнюючу довідку про спірний період роботи. Проте, остання своїм правом не скористалась, уточнюючу довідку відповідно до вимог Порядку №637 не надала.

Відповідач вважає, що по відношенню до позивачки жодних протиправних дій/бездіяльності не вчинено. Пенсія призначена та виплачується у відповідності до норм чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 10-14).

Позивач з 10.02.2023р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується довідкою ГУ ПФУ у Херсонській області №43 від 25.01.2024р. (а.с. 25)

Позивач звернулася Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою щодо перерахунку її страхового стажу. Листом від 09.02.2024р. №1155-724/Х-02/8-2100/24 (а.с. 26-27) Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зазначило, що трудовий стаж (з 02.09.1985р. по 14.11.1997р.) їй не зараховано, оскільки в її трудовій книжці відсутній підпис відповідальної особи, що внесла запис про звільнення. Також зазначило, що періоди роботи з 14.08.1985 по 11.02.1987р. та з 22.10.1988 по 21.10.1991р. їй зараховані як догляд за дітьми до 3-х річного віку. Головне управління зазначило, що для підтвердження трудового стажу за вказаний період позивачу необхідно надати уточнюючу довідку.

На електронне звернення позивача Державний архів Херсонської області листом №05-11Х57 від 05.04.2023р. (а.с. 28) повідомив, що документи з кадрових питань (особового складу), необхідні для підтвердження трудового стажу, згідно з правилами, зберігаються за місцем їх створення протягом 75 років, і підлягають передачі до архівних установ лише у випадку ліквідації підприємства. Було рекомендовано звернутися на саме підприємство.

На адвокатський запит КТ «ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «В.А.Т. КОМПАНІЯ «ДНІПРО» І КОМПАНІЯ» листом від 12.03.2024р. №03 (а.с. 29) повідомило представнику позивача, що не може надати довідки про трудовий стаж (підтвердження періоду роботи) та витягів з наказів, так як 09.01.2024р. за адресою місцезнаходження архіву підприємства сталося пряме влучання балістичної ракети, в підтвердження чого надало витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження 0000021).

У трудовій книжці позивача НОМЕР_3 згідно запису № 3 позивача прийнято на роботу на Херсонській завод напівпровідникових приладів імені 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» у цех № 17 ученицею з 02.09.1985 року (наказ № 1263 від 30.8.85р.) (а.с.20). Записи №№ 4-11 вказаної трудової книжки позивача підтверджують присвоєння позивачу розрядів та другої професії на вказаному підприємстві (а.с.17, 19).

Запис № 12 трудової книжки свідчить про перетворення Херсонського завода напівпровідникових приладів імені 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» у ВАТ «Компанія «Дніпро» на підставі наказу ФДМУ від 27.12.1995р. (а.с.17).

Відповідно до запису №13 позивач 14.11.1997р. була звільнена за власним бажанням ст.38 КЗпП, згідно наказу №91 від 14.11.1997р. (а.с. 18). На запису про звільнення міститься відтиск круглої печатки відділу кадрів ВАТ «Компанія «Дніпро», та вказано особу, що здійснила запис - начальник відділу кадрів А.В Бакулин.

Отже, судом встановлено, що у трудовій книжці позивача наявні записи про прийняття на роботу 02.09.1985р. та звільнення з роботи 14.11.1997р.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), що втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Підпунктом 1.1 Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції № 162).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачалося, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Також згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом пунктів 2.2-2.4 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.4 Постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з вищенаведених норм випливає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що недоліки заповнення трудової книжки, виявлені відповідачем у трудовій книжці позивача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Таким чином, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед, керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Суд вважає, що недотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Адже позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є доказами для підтвердження його трудового стажу. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 р. у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Суд наголошує, що наявні у трудовій книжці позивача записи №№ 3-13 дають можливість однозначно встановити період роботи позивача на підприємстві - Херсонський завод напівпровідникових приладів імені 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (з 27.12.1995р. перетворений у ВАТ «Компанія «Дніпро»).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано позивачу період його трудової діяльності з 02.09.1985р. по 14.11.1997р. на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання «Дніпро» (з 27.12.1995р. ВАТ «Компанія «Дніпро») згідно з записами трудової книжки позивача НОМЕР_3 .

Решта доводів і заперечень учасників справи висновків суду не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати (судовий збір 1211,20 грн) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73005, ) - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з урахуванням періоду її роботи з 02.09.1985 р. по 14.11.1997 р. на Херсонському заводі напівпровідникових приладів ім. 50-річчя СРСР виробничого об`єднання Дніпро (з 27.12.1995 р. - ВАТ Компанія Дніпро), та здійснити перерахунок призначеної їй пенсії за віком з 10.02.2023 р. внаслідок проведеного перерахунку страхового стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів