Справа № 712/15493/24
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

представника позивача Нікітюк А.М.

представника відповідача Юрченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду з вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та в супроводі останніх прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення особистих даних. Після уточнення даних працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було запропоновано ОСОБА_1 пройти військово- лакірську комісію, від проходження якої позивач відмовився, оскільки йому не було вручено повістку на проходження медичного огляду для визначення придатності для військової служби.

Позивач пояснив, що не отримавав ні особисто, ні засобами поштового звязку жодної повістки про виклик за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач має тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 від 14 листопада 2017 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи, що позивач взятий на облік 14 листопада 2017 року саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , то саме там зберігається вся медична документація позивача. Зважаючи на це, позивач наголосив на тому, що повинен проходити військово-лікарську комісію за місцем перебування на військовому обліку.

Також представниками відповідача було проігноровано пояснення позивача про те, що у разі вручення йому повістки за місцем своєї реєстрації він має намір подати заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

13 грудня 2024 року позивачем на адресу голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 засобами поштового зв`язку було поано заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Поштове відправлення разом із заявою було вручене адресату 13 грудня 2024 року.

Але, вказані пояснення позивача не було враховано представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 та скаладено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 10 грудня 2024 року.

Постановою №2640/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25 500 гривень.

Не погоджуючись з оскарженою постановою, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Зазначив, що 10 грудня 2024 року під час оповіщення було виявлено громадянина ОСОБА_1 у якого було відсутне чинне рішення військово- лікарської комісії та відсутнє право на відстрочку від призову за мобілізацією, а тому йому було запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військо - облікових даних та проходження медичного огляду.

Після прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 було запропоновано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 отримати направлення для проходження військово-лікарської комісії, оскільки, зі слів громалянина ОСОБА_1 , останній проживає в АДРЕСА_2 , без реєстрації.

При уточненні облікових даних було з`ясовано, що ОСОБА_1 підлягає направленню для проходження військово лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби.

Однак, позивач відмовився отримувати направлення на проходження військово-лікарської комісії, не надавши жодного пояснення причин своєї відмови.

Враховуючи викладене, був складений акт про відмову від отримання направлення на військово- лікарську комісію.

ІНФОРМАЦІЯ_7 не проводить військово-лікарську комісію, а лише вручає направлення на проходження військово-лікарської комісії; ІНФОРМАЦІЯ_7 не проводить військово - лікарську комісію, а лише вручає направлення на проходження військово-лікарської комісії, яка і приймає рішення щодо придатності військовозобов`язаної особи до військової служби.

Відповідно ч.1 до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Враховуючи викладене, згідно ст. 254 КУпАП, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_1 , 10 грудня 2024 року був складений Протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та належним чином повідомлено останнього про розгляд справи про адміністративне правопорушення 11 грудня 2024 року о 10 годині 45 хвилин, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків; зауважень чи пояснень до протоколу не наддав.

10 грудня 2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено акт відмови військовозобов`язаного ОСОБА_1 від отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії.

ОСОБА_1 було доведено положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Заяви та клопотання у позивача були відсутні.

Згідно абз.12 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 мотого 2022 року №?154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов?язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації. на особливий періол (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Тому, незалежно від місця реєстрації та перебування на обліку територіальними центрами здійснюється оповіщення населення та направлення на військово-лікарську комісію для встановлення ступеня придатності до військової служби незалежно від місця перебування їх на військовому обліку.

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення 11 грудня 2024 року о 10 годині 45 хвилин, до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, з клопотаннями та заявами про відкладення розгляду справи не звертався, не телефонні дзвінки не відповідав.

11 грудня 2024 року справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_5 розглянуто начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_6 , в ході розгляду якої встановлено наступне:

«10 грудня 2024 року о 14:00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

Дане діяння є порушенням вимог абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Права, передбачені статтею 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були повідомлені та роз`яснені. Пояснень ОСОБА_1 не надав, від підпису протоколу відмовився.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 10 годину 45 хвилин 11 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 кабінет № 302.

Громадянин ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, у вказаний день не прибув. Клопотань про перенесення розгляду адміністративної справи від позивача не надходило, на телефонні дзвінки останній не відповідає. В в`язку з цим було прийнято рішення розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи було встановлено наступне.

Відповідно до абз.4 ч.1ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 17 Закону України « Про оборону», захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні для проходження військової служби за станом здоров`я і віком, жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно вимог статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.»

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, а також в зв`язку з тим, що порушення є повторним протягом року (постанова № 2639, ст.210-1, штраф 17 000 гривень), постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2640/М/2024 від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 25 500 гривень.

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було направлено за допомогою засобів поштового зв`язку.

Копію Протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25 жовтня 2024 року позивач отримав 25 жовтня 2024 року, що підтверджується особистим підписом останнього у вказаному протоколі.

Згідно ст. 235 КУпАП, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п. 9 «Положення про Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Нікітюк А.М. заявлені пощовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

В судовому засіданні представник відповідача Юрченко В.О. заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 235 КУпАП, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки(військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

10 грудня 2024 року під час оповіщення було виявлено громадянина ОСОБА_1 у якого було відсутне чинне рішення військово- лікарської комісії та відсутнє право на відстрочку від призову за мобілізацією, а тому йому було запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військо - облікових даних та проходження медичного огляду.

Після прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 було запропоновано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 отримати направлення для проходження військово-лікарської комісії, оскільки, зі слів громалянина ОСОБА_1 , останній проживає в АДРЕСА_2 , без реєстрації.

При уточненні облікових даних було з`ясовано, що ОСОБА_1 підлягає направленню для проходження військово лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби.

Однак, позивач відмовився отримувати направлення на проходження військово-лікарської комісії, не надавши жодного пояснення причин своєї відмови.

Враховуючи викладене, був складений акт про відмову від отримання направлення на військово- лікарську комісію.

ІНФОРМАЦІЯ_7 не проводить військово-лікарську комісію, а лише вручає направлення на проходження військово-лікарської комісії; ІНФОРМАЦІЯ_7 не проводить військово - лікарську комісію, а лише вручає направлення на проходження військово-лікарської комісії, яка і приймає рішення щодо придатності військовозобов`язаної особи до військової служби.

Відповідно ч.1 до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Враховуючи викладене, згідно ст. 254 КУпАП, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_1 , 10 грудня 2024 року був складений Протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та належним чином повідомлено останнього про розгляд справи про адміністративне правопорушення 11 грудня 2024 року о 10 годині 45 хвилин, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків; зауважень чи пояснень до протоколу не наддав.

10 грудня 2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складено акт відмови військовозобов`язаного ОСОБА_1 від отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії.

ОСОБА_1 було доведено положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Заяви та клопотання у позивача були відсутні.

Згідно абз.12 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 мотого 2022 року №?154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов?язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації. на особливий періол (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Тому, незалежно від місця реєстрації та перебування на обліку територіальними центрами здійснюється оповіщення населення та направлення на військово-лікарську комісію для встановлення ступеня придатності до військової служби незалежно від місця перебування їх на військовому обліку.

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення 11 грудня 2024 року о 10 годині 45 хвилин, до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, з клопотаннями та заявами про відкладення розгляду справи не звертався, не телефонні дзвінки не відповідав.

11 грудня 2024 року справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_5 розглянуто начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_6 , в ході розгляду якої встановлено наступне:

«10 грудня 2024 року о 14:00 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

Дане діяння є порушенням вимог абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Права, передбачені статтею 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були повідомлені та роз`яснені. Пояснень ОСОБА_1 не надав, від підпису протоколу відмовився.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 10 годину 45 хвилин 11 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 кабінет № 302.

Громадянин ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, у вказаний день не прибув. Клопотань про перенесення розгляду адміністративної справи від позивача не надходило, на телефонні дзвінки останній не відповідає. В в`язку з цим було прийнято рішення розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи було встановлено наступне.

Відповідно до абз.4 ч.1ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 17 Закону України « Про оборону», захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні для проходження військової служби за станом здоров`я і віком, жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно вимог статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.»

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, а також в зв`язку з тим, що порушення є повторним протягом року (постанова № 2639, ст.210-1, штраф 17 000 гривень), постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2640/М/2024 від 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 25 500 гривень.

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було направлено за допомогою засобів поштового зв`язку.

Копію Протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25 жовтня 2024 року позивач отримав 25 жовтня 2024 року, що підтверджується особистим підписом останнього у вказаному протоколі.

Згідно ст. 235 КУпАП, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п. 9 «Положення про Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Постанови Кабінету міністрів України №154 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», керівник Територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».

Аналогічні вимоги містяться у «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3

Згідно п.6 «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач в своїй позовній заяві заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 та належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду адміністративної справи є сама оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення та акт відмови позивача від проодження останнім військово- лікарської комісії, які складені в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження військово - лікарської комісії, підписані виключно представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем заперчується факт відмови останнього від проходження військово лікарської комісії, роз`яснення йому прав та обов`язків,згідно ст.. 268 КУпАП, та належного повдіомлення останнього про дату, час і місце розгляду адміністративної справи.

Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, доказів роз`яснення позивачеві прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17 від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17 від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 482/9/17 зазначено, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач в своїй позовній заяв ізазначає, що про факт винесення оскарженої постанови останній дізнався лише 18 грудня 2024 року, після отримання представником позивача разом з відповіддю на адвокатський запит копії оскаржуваної постанови.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за № 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі за № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за № 465/5145/16-а.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, відповідно ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», ст.1 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», згідно ст. ст. 9,12 Постанови Кабінету міністрів України №154 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», ст.ст. 2, 9, 20, 210-1, 235, 251, 252, 254, 255, 279, 283, 268, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 2,9, 72-79, 241, 242, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову № 2640/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 11 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 30 січня 2025 року.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя О.М. Борєйко