Справа № 380/11021/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/11021/24 пров. № А/857/32750/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного агенства водних ресурсів України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року (головуючий суддя Гулик А.Г., м. Львів, повний текст рішення складено 21.10.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агенства водних ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області, Буська міська рада Золочівського району Львівської області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державного агентства водних ресурсів України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області, Буська міська рада Золочівського району Львівської області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову Державного агентства водних ресурсів України у погодженні договору оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04 серпня 2023року, викладену у листах Держводагентства України від 27.11.2023 №714/ВЛ/21-23 та від 22.02.2024 №981/5/5/11-24;

- зобов`язати Державне агентство водних ресурсів України погодити договір оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04.08.2023, укладений між Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, Буською міською радою Львівської області та ОСОБА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними дії щодо відмови Державного агентства водних ресурсів України у погодженні договору оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04 серпня 2023 року, оформлені листами Держводагентства України від 27.11.2023 за №714/ВЛ/21-23 та від 22.02.2024 №981/5/5/11-24.

Зобов`язано Державне агентство водних ресурсів України погодити договір оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04.08.2023, укладений між Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, Буською міською радою Львівської області та ОСОБА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Державне агентство водних ресурсів України оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до Положення про Державне агентство водних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 393, Державне агентство водних ресурсів України (Держводагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

Відповідно до статті 16 Водного кодексу України Держводагентство здійснює покладені на нього повноваження самостійно і через свої територіальні органи (у разі їх утворення).

Держводагентство відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, погоджує договори оренди земельних ділянок в комплексі з розташованими на них водними об`єктами.

Відповідно до статті 51 Водного кодексу України, водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта, розробленого і затвердженого в порядку, визначеному наказом Мінприроди від 18.03.2013 № 99 «Про затвердження Порядку розроблення паспорта водного об`єкта». Цей Порядок спрямовано на встановлення технічних параметрів цілого водного об`єкта і по своїй суті він не допускає поділ водного об`єкта на частини.

З огляду на практику, що склалась, основна маса водних об`єктів надається у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб і коли водний об`єкт розташований на земельних ділянках, розпорядниками яких є два і більше органів місцевого самоврядування, чинне законодавство не передбачає розподілу коштів, що мають надходити до місцевих бюджетів від оренди одного водного об`єкта, розрахунок за який проводиться відповідно до наказу Мінприроди від 28.05.2013 № 236 «Про затвердження Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти».

Частиною 19 статті 51 Водного кодексу України визначено, що надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюється Законом України «Про аквакультуру» (далі - Закон).

Пунктом 1 статті 14 Закону визначено, що частини рибогосподарського водного об`єкта надаються в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі органами, які здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, лише для розміщення плавучих рибницьких садків. У такому разі межі наданої в користування частини рибогосподарського водного об`єкта визначаються координатами відведеної акваторії. Відведення земельної ділянки водного фонду під водою (водним простором) та встановлення її меж у натурі (на місцевості) не здійснюються.

За приписами ст. 1, 11 Закону рибогосподарська технологічна водойма - штучно створена водойма спеціального технологічного призначення, що визначається технічним проектом та/або паспортом, яка наповнюється штучно за допомогою гідротехнічних споруд і пристроїв та призначена для створення умов існування і розвитку об`єктів аквакультури. Тобто, не може передаватись в оренду частинами.

Виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 справа № 3 80/11021/24 також може стати прецедентом у випадках, коли земельна ділянка в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом буде передаватись в оренду на земельних торгах, адже відповідно до статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Дана норма стосується і продажу права оренди на земельні ділянки в комплексі з розташованими на них водними об`єктами. Організатором земельних торгів, у разі укладення такого договору, є особа, яка відповідно до закону може виступати орендодавцем такої земельної ділянки.

У випадку розташування одного водного об`єкта на території двох і більше земельних ділянок, розпорядниками яких є різні органи місцевого самоврядування, чинне законодавство не передбачає можливість двом розпорядникам виступати замовником паспорта водного об`єкта і організатором земельних торгів. Окрім того, варто зазначити, що відповідно до Глави 21 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі електронного аукціону, в електронній торговій системі. Один лот складається виключно з однієї земельної ділянки або прав на неї.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності або у користуванні на праві емфітевзису одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом укладається відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2021 № 572.

Відповідно до пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У даному випадку не йдеться про конкретизацію умов договору і не уточняється передбачений типовим договором порядок, а фактично змінюються умови і зміст відповідного положення типового договору.

Окрім того, суд акцентує увагу, що частиною другою статті 51 Водного кодексу визначено перелік підстав, які унеможливлюють передачу в оренду для рибогосподарських потреб водного об`єкта.

Наразі мова не йде про неможливість передачі в оренду водного об`єкта взагалі, а неможливість погодження договору з тим змістом, що подається орендарем/ орендодавцем.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, Буською міською радою Львівської області та ОСОБА_1 укладено тристоронній договір оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04.08.2023 (далі за текстом - Договір).

Згідно з пунктом 1 Договору Орендодавець-1 та Орендодавець-2 надають, а Орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки в комплексі з розташованими на них водними об`єктами:

- рибогосподарською технологічною водоймою (ставок площею 124,6941 га), який розташований за межами смт Красне на території Буської міської ради та Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, для рибогосподарських потреб;

- рибогосподарською технологічною водоймою (ставок площею 2,0915 га), який розташований за межами смт Красне на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області, для рибогосподарських потреб.

Відповідно до пункту 2 Договору в оренду передаються земельні ділянки:

- кадастровий номер :05:005:0128 (власник Красненська селищна рада);

- кадастровий номер :06:000:0001 (власник Красненська селищна рада);

- кадастровий номер :06:000:0001 (власник Буська міська рада).

04.08.2023 позивач звернувся до Сектору у Волинській області Державного агенства водних ресурсів України із заявою, у якій просив погодити згаданий договір, до якої додав відповідні документи.

Державним агентством водних ресурсів України за підписом завідувача сектору у Волинській області 27.11.2023 за №714/ВЛ/21-23 повернуто без погодження договори оренди землі в комплексі з розташованим на ній водними об`єктами «рибогосподарська технологічна водойма (ставок площею 124,6941 Га, який розташований за межами смт Красне на території Буської міської ради та Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області)» та «Рибогосподарська технологічна водойма (ставок площею 2,0915 га, який розташований за межами смт. Красне на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області)».

Підставою для повернення без погодження згаданого договору слугувало те, що земельні ділянки не перебувають у власності одного орендодавця.

У зв`язку з відмовою у погодженні Договору представник позивача звернувся із скаргою від 02.02.2024 до Держводагенства.

За результатами розгляду скарги позивач отримав відповідь від 22.02.2024 №981/5/5/11-24, у якій відмовлено у погодженні договорів оренди з тих же підстав та рекомендовано звернутися до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

У зв`язку з цим, представник позивача звернувся із зверненням від 27.03.2024 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За результатами розгляду запиту Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру надала відповідь «Про розгляд звернення» від 05.04.2024 №Ч-316/0.0133-489/6-24, у якій міститься роз`яснення чинного законодавства, без конкретизації умов, за яких Договір може бути погоджений.

Вважаючи відмову відповідача у погодженні договору оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04.08.2023, оформлену у листах від 27.11.2023 за №714/ВЛ/21-23 та від 22.02.2024 №981/5/5/11-24 протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР та така набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно вказав, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Отже, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення позову.

Як уже зазначалось вище, відповідач відмовив позивачу у погодженні Договору, оскільки стаття 15 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності або у користуванні на праві емфітевзису одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Крім цього, Методика визначення розміру плати за використання на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми, затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.01.2014 № 11 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 р. за № 194/24971, не передбачає проведення розрахунку за частину рибогосподарської технологічної водойми.

Надаючи оцінку вказаним твердженням відповідача, суд першої інстанції правильно врахував наступне.

Відповідно до статті 6 Водного кодексу України води (водні об`єкти) є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Згідно зі статтями 3, 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, водосховищами та іншими водними об`єктами.

Відповідно до частини першої статті 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства (частина четверта статті 51 Водного кодексу України).

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо надання водних об`єктів у користування на умовах оренди у межах населених пунктів належать сільським, селищним та міським радам (землі комунальної власності), а за межами населених пунктів - Раді міністрів Автономної Республіки Крим та обласним державним адміністраціям (землі державної власності).

Відповідно до статті 59 Земельного кодексу України та статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти (дно та водний простір) надаються лише для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про аквакультуру» рибогосподарська технологічна водойма - штучно створена водойма спеціального технологічного призначення, що визначається технічним проектом та/ або паспортом, яка наповнюється штучно за допомогою гідротехнічних споруд і пристроїв та призначена для створення умов існування і розвитку об`єктів аквакультури.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про аквакультуру» рибогосподарська технологічна водойма для цілей аквакультури надається юридичній чи фізичній особі органом, який здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.

При передачі юридичній чи фізичній особі в оренду рибогосподарської технологічної водойми такій особі одночасно можуть передаватися в користування гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми.

Надання рибогосподарської технологічної водойми у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта рибогосподарської технологічної водойми та/або технічного проекту рибогосподарської технологічної водойми. Об`єктом користування на умовах оренди рибогосподарської технологічної водойми є земельна ділянка під водою, в межах якої здійснюється аквакультура, та вода (водний простір), які в комплексі одночасно надаються в користування одній і тій самій юридичній чи фізичній особі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності або у користуванні на праві емфітевзису одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

При цьому, суд першої інстанції слушно зауважив, що згадана стаття зазначає, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина 1 статті 15 згаданого Закону).

Частина друга вказаної статті передбачає право сторін за їх згодою зазначити інші умови у договорі оренди землі.

Частина 7 статті 15 Закону України «Про оренду землі» містить спеціальні умови для договорів оренди в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, а саме у відповідному договорі також зазначаються: розмір орендної плати за водний об`єкт; об`єм та площа водного об`єкта (водного простору), у тому числі рибогосподарської технологічної водойми; перелік гідротехнічних споруд, лінійних споруд, мостових переходів, а також інших об`єктів інфраструктури, розташованих на земельній ділянці (за наявності), їх характеристики та стан; зобов`язання орендаря щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених в установленому порядку режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами та права спеціального водокористування.

При цьому невід`ємною складовою договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом є паспорт водного об`єкта (частина восьма статті 15 Закону України «Про оренду землі»).

У даній спірній ситуації судом першої інстанції зґясовано, що відповідні земельні ділянки за кадастровими номерами :05:005:0128 (Красненська селищна рада); :06:000:0001 (Красненська селищна рада); :06:000:0001 (Буська міська рада) перебувають у комунальній власності, що підтверджується відповідними витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

До Договору додані, розроблені 12.09.2018 ФОП ОСОБА_2 , паспорти рибогосподарської технологічної водойми (ставок площею 124,6941 га, який розташований за межами смт Красне на території Буської міської ради та Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області) та рибогосподарської технологічної водойми (ставок площею 2,0915 га), який розташований за межами смт. Красне на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області.

При цьому, як вбачається із змісту згаданих паспортів балансоутримувачем рибогосподарських технологічних водойм є позивач.

Стаття 16 Закону України «Про оренду землі» визначає порядок укладення договору оренди землі. Так, частина друга згаданої статті передбачає, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

Згідно матеріалів справи, Договір укладений на підставі рішень органів місцевого самоврядування, а саме: рішень Буської міської ради Золочівського району Львівської області від 01.12.2022 №423 «Про внесення змін в рішення Буської міської ради», від 17.02.2022 №350 «Про передачу земельних ділянок в оренду», рішення Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області від 24.11.2022 №883 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3 про передачу в оренду земельної ділянки в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами для рибогосподарських потреб на території Красненської селищної ради».

Із відмов відповідача не встановлено, що в останнього були зауваження щодо згаданих істотних та спеціальних умов укладеного Договору.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав, що частина друга статті 51 Водного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав, які унеможливлюють передачу в оренду для рибогосподарських потреб водного об`єкта, а саме не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об`єкти, що:

- використовуються для питних потреб;

- розташовані в межах територій та об`єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Крім того, суд слушно зауважив, що відповідно до частини четвертої статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. При цьому, вказана норма не визначає будь-яких підстав та умов, за яких відповідач може погодити такий договір або відмовити у такому погодженні.

Враховуючи зазначене вище, правильним є твердження, що аналіз встановлених обставин та згаданих норм законодавства свідчить про відсутність імперативної заборони на укладення договору оренди земельних ділянок в комплексі з розташованими на ній водним об`єктом, що належать кільком власникам.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що стаття 627 Цивільного кодексу України визначає свободу договору, яка полягає у тому, що відповідно до статті 6 згаданого Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог згаданого Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, правильним є твердження суду, що відмова відповідача у погодженні договору становить надмірне та непропорційне втручання у права та свободи позивача, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки без будь-яких належних та достатніх підстав обмежує право останнього на користування майном.

Відхиляючи посилання відповідача на те, що Методика визначення розміру плати за використання на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми, затверджена наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.01.2014 № 11, не передбачає проведення розрахунку за частину рибогосподарської технологічної водойми, суд першої інстанції підставно зауважив, що у пункті 8 Договору визначений механізм визначення та розподілу орендної плати, яку вносить позивач у грошовій формі за оренду рибогосподарських технологічних водойм.

При цьому, відповідач жодним чином не конкретизував, які недоліки щодо механізму визначення та розподілу орендної плати містяться у Договорі, а відсутність методики визначення розміру плати за використання на умовах оренди частини рибогосподарської технологічної водойми не може слугувати достатньою підставою для відмови у погодженні Договору, а лише свідчить про недоліки у діяльності органів державної влади та обмеження права сторін при укладенні договору оренди, оскільки діючим законодавством не встановлено заборони, за наведених у цій справі обставин, відмовляти в погодженні договору оренди землі.

З таких підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача щодо відмови у погодженні договору оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04 серпня 2023року, оформлені листами Держводагентства України від 27.11.2023 за №714/ВЛ/21-23 та від 22.02.2024 №981/5/5/11-24 є протиправними та з метою ефективного захисту порушеного права слід зобов`язати відповідача погодити договір оренди землі в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами від 04.08.2023, укладений між Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, Буською міською радою Львівської області та ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державного агенства водних ресурсів України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року по справі №380/11021/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 30.01.25