Справа № 240/17505/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/17505/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач (з урахуванням уточнення) просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі Закон № 2232-XII) на підставі рапорту від 07 серпня 2024 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення, яким звільнити з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було подано рапорт від 07 серпня 2024 року про звільнення з військової служби з лав Збройних Сил України у запас на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з інвалідністю ІІ групи. До рапорту було додано усі підтверджуючі підставу звільнення з військової служби документи, зокрема, висновок лікарсько-консультативної комісії (надалі - ЛКК) КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31 липня 2024 року № 1834. Відповідачем відмовлено у задоволенні рапорту з тих підстав, що: до рапорту про звільнення з військової служби не долучено акт проведення обстеження сім`ї; не надано підтвердження внесення позивача до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг як такого, що здійснює постійний догляд за дружиною; висновок ЛКК не містить посилання щодо безтермінової необхідності отримання сторонньої допомоги дружиною позивача, що очевидно вказує на обмежену часовими рамками компетенцію ЛКК з цього питання, які позивач вважає необґрунтованими. Посилаючись на норми Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (надалі Положення № 1317), Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року № 189 (надалі Порядок № 189), наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" та судову практику Верховного Суду у низці судових рішень, позивач наполягає на тому, що поданий висновок ЛКК є належним документом на підтвердження потреби постійного догляду за дружиною з інвалідністю ІІ групи. Що ж до інших підстав, позивач вважає, що Закон № 2232-XII не ставить звільнення з військової служби у залежність від перебування військовослужбовця на обліку надавачів послуг щодо нагляду на непрофесійній основі за особою з інвалідністю, а довідкою Приватного підприємства "Благоустрій" (надалі ПП "Благоустрій") від 01 серпня 2024 року № 296 підтверджено сумісне проживання позивача з його дружиною. Також зазначає про те, що актом огляду медико-соціальної експертної комісії (надалі МСЕК) підтверджено інвалідність дружини позивача строком на 3 роки до 01 серпня 2027 року, а відтак, на переконання позивача, висновок ЛКК може видаватись на 12 місяців, оскільки інвалідність встановлено на певний строк, натомість нормою абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII не встановлено строку постійного догляду за особою з інвалідністю.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву зазначає про те, що умовою для звільнення від військової служби за пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII є необхідність постійного догляду за дружиною (чоловіком) з інвалідністю І чи ІІ групи. Посилаючись на абзац 16 пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, зауважує на тому, що додана до рапорту довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726 підтверджує, що дружина позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, проте не містить зазначення про потребу постійного стороннього догляду. Також відповідач вказує на те, що всупереч вимогам абзацу 2 пункту 14.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 (надалі Інструкція № 170), позивачем додано копію (а не оригінал) висновку від 31 липня 2024 року № 1834 за формою № 080-4/о, виданої ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" зазначаючи при цьому, що потреба у осіб з інвалідністю стороннього догляду на непрофесійній основі не кореспондується з цілями підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII. Відповідач переконаний, що "отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" та "необхідність постійного догляду" не є тотожним. Також зауважує на тому, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" якщо особа, яка надає соціальну послуги, має інше аніж особа, якій надаються послуги, зареєстроване місце проживання, обов`язковим є обстеження сім`ї для встановлення факту догляду. У зв`язку з чим акцентує на тому, що довідку ПП "Благоустрій" від 01 серпня 2024 року № 296, відповідно до якої ОСОБА_2 (дружина позивача) проживає без реєстрації за адресою реєстрації позивача, яку додану до позовної заяви, до рапорту додано не було, відтак ця довідка не могла бути врахована під час розгляду рапорту, а за відсутності відповідного акта проведення обстеження сім`ї факт спільного проживання позивачем не підтверджено. Окрім того, відповідач вважає рішення щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби дискреційним повноваженням відповідача.

З таких підстав просить відмовити в позові.

Розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

Сторонами не заперечується, що призваний на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 проходить військову службу солдатом першого взводу четвертої навчальної роти запасного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

20 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб, про що у Тростянецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 99; прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 20 липня 2024 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)).

Згідно з довідкою акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, виданою 25 липня 2024 року, ОСОБА_2 , яка має інвалідність з дитинства, за результатом огляду 23 липня 2024 року встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 серпня 2027 року; дата чергового переогляду 23 липня 2027 року; висновок про умови та характер праці: надомні види робіт.

Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданому ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" 31 липня 2024 року за № 1834, ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Висновок дійсний до 31 липня 2025 року.

Висновок надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі.

Згідно з довідкою ПП "Благоустрій" від 01 серпня 2024 року № 296, яка видана ОСОБА_1 в тому, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 проживає без реєстрації з травня 2024 року за адресою реєстрації позивача.

07 серпня 2024 року позивач подав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з потребою дружини ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю ІІ групи, догляду на непрофесійній основі, до якого додав: нотаріально засвідчені копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, паспортів та довідок про РНОКПП, висновку ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31 липня 2024 року за № 1834.

За результатом розгляду цього рапорту, який надійшов до Військової частини НОМЕР_1 15 серпня 2024 року за вх. № 813/11115, відповідач листом від 30 серпня 2024 року за № 813/19237 повідомив про відмову у задоволенні рапорту з підстав того, що: до рапорту не долучено акт проведення обстеження сім`ї, складений відповідальною особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у містах Києві/Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної в місті ради за затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 29 січня 2021 року № 37 формою; не надано підтвердження включення позивача до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг як такого, що здійснює постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 ; висновок ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31 липня 2024 рок № 1834 (за формою № 080-4/о) не містить посилання на безтермінову необхідність постійного отримання сторонньої допомоги ОСОБА_2 , оскільки йдеться про потребу отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі на один рік з огляду на дійсність висновку протягом 12 місяців, у той час як ініціюється остаточне звільнення з військової служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом № 2232-XII.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII (тут і надалі у редакції на час подання рапорту про звільнення) під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, з-поміж іншого: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (абзац 11).

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення № 1153/2008; тут і надалі у редакції на час виникнення спірних правовідносин), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення № 1153/2008 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції (тут і надалі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі абзацу 11 (а не 10 як помилково вказано у позові, що не впливає на формулювання підстави звільнення з військової служби і не змінює суті спору у цій справі) пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII. Основною підставою для такої відмови стало, як зазначено у відповіді від 30 серпня 2024 року за № 813/19237 на рапорт позивача від 07 серпня 2024 року, ненадання військовослужбовцем (позивачем у справі) до рапорту про звільнення документа на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дружиною.

За змістом спірних обставин у цій справі, на підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби позивач надав копію висновку за формою первинної облікової документації № 080-4/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407, ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31 липня 2024 року за № 1834 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, згідно з яким ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 31 липня 2025 року.

Так, визначення терміну "медичний висновок" наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України "Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я" від 18 вересня 2020 року № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Своєю чергою, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням № 1317 (чинного на час виникнення спірних правовідносин, яке 01 січня 2025 року втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338; підлягає застосуванню у цій справі у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге - тривалість такого догляду.

Отже, поняття "постійний догляд" передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Відповідно до Порядку № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066) при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункту 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві";

висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Повертаючись до підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби за нормою абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII суд зазначає про недосконалість та неузгодженість термінів та понять в нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ.

З аналізу повноважень медико-соціальної експертної комісії, передбачених Положенням № 1317, у постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 Верховний Суд за схожих зі спірними обставин дійшов висновку про те, що така комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі № 120/1909/23 та у вже згаданій постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 зазначив про те, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (зокрема, за формою № 080-4/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

Порядок видання та заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" визначає Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132 (надалі - Інструкція № 407).

Відповідно до Інструкції № 407 висновок за формою № 080-4/о надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859. Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно з пунктом 11 Інструкції № 407 особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Визначаючись у спірних правовідносинах у цій справі суд враховує позицію Верховного Суду у спорі у такій категорії у постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 щодо необхідності судам з`ясувати, зокрема, чи містить відповідний висновок (рішення) інформацію про строк, на який воно видане, оскільки позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

Повертаючись до обставин цієї справи судом встановлено, що позивачем до рапорту про звільнення з військової служби від 07 серпня 2024 року додано нотаріально засвідчені копії: свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 про укладення 20 липня 2024 року шлюбу з ОСОБА_2 (прізвище після шлюбу ОСОБА_4 ); довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, виданої 25 липня 2024 року, щодо проведення 23 липня 2024 року медичного огляду ОСОБА_2 , за результатом якого встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 серпня 2027 року; а також висновку ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о) від 31 липня 2024 рок № 1834, відповідно до якого ОСОБА_2 , рекомендовано соціальну послугу: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

При цьому, на переконання суду, абзацом 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що підставою для звільнення з військової служби є саме необхідність здійснення постійного догляду.

В аспекті цього суд враховує, що ІІ групу інвалідності встановлено ОСОБА_2 до 01 серпня 2027 року, а висновок ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" є дійсним до 31 липня 2025 року, тобто на один рік, на чому слушно закцентовано відповідачем. Водночас, як вже йшлося, особам, яким встановлено інвалідність безстроково, згідно з пунктом 11 Інструкції № 407 висновок видається безстроково; а особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців; іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Суд вважає, що "постійний догляд" і "догляд на непрофесійній основі" не утворюють синонімію та мають відмінне смислове навантаження, проте саме висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду є тією підставою, яку сформульовано і закладено законодавцем в основу абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII для підстави звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31 липня 2024 рок № 1834, наданого позивачем, немає. Саме по собі поняття "догляд на непрофесійній основі" є не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Окрім того, варто враховувати, що згідно з доданим до рапорту від 07 серпня 2024 року висновком ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31 липня 2024 рок № 1834, місцем проживання ОСОБА_2 вказано: АДРЕСА_1 , у той час як позивач зареєстрований у АДРЕСА_2 .

Тому, з огляду на вказівку у висновку ЛКК про потребу соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідач доречно зауважує на тому, що відповідно частини шостої статті 13 Закону України від 17 січня 2019 року № 2671-VIII "Про соціальні послуги" фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися (пункт 4).

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 14 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі", для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Суд враховує, що до рапорту про звільнення з військової служби від 07 серпня 2024 року позивачем не додавався акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу, що підтверджено переліком доданих документів у поданому рапорті, й погоджується з тим, що до цього рапорту позивачем не було додано й довідки ПП "Благоустрій" від 01 серпня 2024 року № 296, долученої до позову, згідно з якою ОСОБА_2 з травня 2024 року проживає без реєстрації за місцем реєстрації позивача (згідно з актом опиту свідків від 01 серпня 2024 року).

Водночас, у висновку ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" № 1834, який датовано 31 липня 2024 року, місцем проживання ОСОБА_2 вказано: АДРЕСА_1 , а також суд враховує й те, що нормативно закріплено підтвердження спільного проживання надавача та отримувача соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі саме актом про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Довідка житлово-експлуатаційної організації/іншого органу самоорганізації мешканців будинку не передбачена для цілей належного підтвердження спільного проживання, до того ж така довідка не додавалась до рапорту, а тому не могла враховуватись відповідачем під час прийняття рішення щодо поданого рапорту.

При здійсненні правозастосування суд має комплексно та системно застосовувати законодавство, враховуючи при цьому мету (ціль) та завдання того чи іншого нормативно-правового акта.

Іншій підхід призвів би до невиправданого звільнення від виконання військовозобов`язаним Конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України і ухилення від виконання такого.

Вирішуючи спір у цій справі суд виходить з того, що відсутність у висновку, складеному ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 31 липня 2024 року за № 1834, інформації про необхідність постійного догляду, утворює самостійну та достатню підставу для висновку про непідтвердження вказаних у рапорті підстав для звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дружиною з інвалідністю II групи, а тому суд погоджується з відповідачем у тому, що позивач не надав належних доказів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби, визначених абзацом 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII, відтак порушення прав позивача, про захист яких він просив у судовому порядку, не знайшло підтвердження у ході судового розгляду. Натомість відповідачем доведено перед судом правомірність його дій у межах спірних правовідносин.

Інші доводи та аргументи сторін не мають визначального значення для вирішення цього спору та не впливають на юридичну оцінку спірних правовідносин у цій справі.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За встановлених обставин цієї справи та наведеного правового регулювання суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини (для догляду за дружиною) на підставі поданого рапорту з додатками, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача, відтак у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до положень статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

03.02.25