Справа № 694/46/25
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/46/25
провадження № 2-а/694/15/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

30.01.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

03.01.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов позов ОСОБА_1 про скасування постановиТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення № 473 від 23.12.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, отримавши повістку про явку на вказану дату, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 . При складанні адміністративного протоколу №473 від 07.12.2024 він надав посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснення, що він не з`явився за електронною повісткою, оскільки не отримував повістки ні за місцем реєстрації, ні за місцем фактичного проживання, яке було вказане ним при оновленні даних в за стосунку Резерв+, а тому притягнення його до відповідальності є незаконним. Крім того, вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є юридичною особою, а тому начальник РТЦК не має повноважень розглядати протоколи про вчинення адміністративних правопорушень та накладати стягнення.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Вказує на те, що навіть якщо військовозобов`язаний ОСОБА_1 мав поважну причину неявки і не зміг з`явитися у визначену дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , він повинен був не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до РТЦК або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Такі дії позивачем вчинені не були. Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 лише через 69 днів, з дати визначеної у повістці. ІНФОРМАЦІЯ_12 через АТ «Укрпошта» здійснював виклик позивача на 15.10.2024 року, але він не з`явився за вказаним викликом, чим порушив норми абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Належним підтвердженням військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 є день проставлення відмітки в довідці Укрпошти «про причини повернення» з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, згідно частини 2 пункту 41 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» від 16.05.2024 року № 560, зі змінами та доповненнями. 07.12.2024 року у присутності Відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення № 473 та отримані пояснення про вчинене правопорушення. Військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 були вжиті всі дії щодо дотримання прав громадянина ОСОБА_1 , а саме належне його повідомлення про місце та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної

відповідальності з метою реалізації його права на захист.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.01.2025 року адміністративний позову ОСОБА_1 був залишений без руху.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. За клопотанням позивача зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився. У відзиві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання також не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надсилав.

Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту громадянина України та копіє. Договору оренди житла (а.с. 38, 49-51).

Згідно даних додатку Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , має звання солдат, спеціальність: переносних зенітних ракетних комплексів, стрілець, зенітник. Вчасно, а саме 18.05.2024 року уточнив свої дані. Має відстрочку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 07.02.2025 (а.с. 13).

Також судом встановлено, що 05.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 було сформовано електронну повістку № 313084 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 11 год. 00 хв. 15.10.2024 для звірки даних. Вказана повістка в той же день була направлена на адресу фактичного проживання ОСОБА_1 , вказану ним в додатку Резерв+ рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 12.10.2024 на довідці про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою про неправильне зазначення адреси (відсутній номер квартири) (а.с. 71,72).

07.12.2024 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №473 про адміністративне правопорушення. Згідно з вказаним протоколом 07.12.2024 о 11:30 год. встановлено: ОСОБА_1 було направлено електронну повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 засобами поштового зв`язку з повідомленням про отримання. За повідомленням Укрпошти повістку не вручено, так як адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до витягу з електронної бази « ІНФОРМАЦІЯ_7 » по виклику до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці не прибув, таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього Законом, а саме: невиконання вимог ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», абзацу 7 ч. 3, абзацу 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абзацу 1 ч.1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В поясненні до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою, оскільки не отримував її ні за місцем реєстрації, ні за місцем фактичного проживання, ні електронною поштою.

Відповідно до оскаржуваної постанови № 437 від 23.12.2024, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17000 грн., він 15.10.2024 об 11 год. 00 хв. не з`явився по отриманій 12.10.2024 року повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив обов`язок, визначений підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за що передбачена ст. ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок

управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Постановою № 473 від 23.12.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушенні підпункту 1 пункту 1 (без вказівки на номер статті) Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: «громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення для проходження медичного огляду».

Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не на підставі, що визначена Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 23.12.2024 року винесена за порушення ОСОБА_1 підпункту 1 пункту 1 (без вказівки на номер статті) Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судячи зі змісту правопорушення, викладеного в постанові, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 визнано винним у порушенні абзацу 1 ч.1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Виходячи зі змісту вказаної норми, ОСОБА_1 , у разі отримання повістки, мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 повісткою на 15.10.2024 для звірки даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_1 згідно даних військово-облікового документа Резерв+ перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , вчасно, а саме 18.05.2024 року, уточнив свої дані. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що жодної повістки чи повідомлення про надходження повістки до відділення зв`язку він не отримував, а доводи відповідача про те, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до РТЦК та не з`явився без поважних причин не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Натомість з довідки про причини повернення повістки вбачається, що причиною повернення була не відсутність адресата за місцем проживання, а неправильно зазначена адреса, що не може вважатися належним повідомленням відповідно до Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення

законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення абзацу 1 ч. 1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУПаАП, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 від 23.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів позивача про те, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав права виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 235 КУпАП, то суд не може погодитись з ними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженої постановою КМУ від 23.02.2022 року № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Пункт 9 Положення передбачає, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 11 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, виконує ряд інших функцій.

Виходячи з аналізу вказаних норм можна встановити, що ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_9 . Однак до повноважень районних територіальних центрів

комплектування та соціальної підтримки, які виконують функції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на місцях, відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення та вони мають право накладати адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 , на користь якого ухвалене рішення, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про судовий збір», судовий збір з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 473 від 23 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса: АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Т.М.Кравченко