Справа № 580/12493/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:
- визнати протиправними дії ОСОБА_1 які завдали шкоду державі у сумі 57 679 грн. 86 коп.;
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 шкоду завдані державі у сумі 57 679 грн. 86 коп.
27.01.2025 вказана справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Кунець О.М.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.
Так, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту своїх прав, свобод чи інтересів, які мають бути сформульовані максимально чітко і зрозуміло.
З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач, окрім іншого, просить визнати протиправними дії ОСОБА_1 які завдали шкоду державі у сумі 57 679 грн. 86 коп., проте в чому саме полягають протиправні дії відповідача, позивачем не зазначено.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати до суду уточнену позовну заяву та докази її направлення відповідачу, в якій уточнити позовні вимоги.
Крім того, в силу ч.2 ст. 161 КАС України, у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову в паперовій формі зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст.18 КАС України, реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.
Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом.
Відповідно до ч. 7-9 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
Судом встановлено, що позов подано через систему "Електронний суд".
Проте, позивачем, в порушення норм КАС України не подано до суду доказів направлення копії позовної заяви із додатками відповідачу.
З метою усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками.
Крім того, пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
За усталеною практикою Верхового Суду (в тому числі, згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №818/1688/16 та від 12.12.2018 у справі №804/285/16) спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
В свою чергу, згідно частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-IX, відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
При цьому, статтею 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено те, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Тобто, обов`язковою умовою для відшкодування шкоди завданої державі в судовому порядку є прийняття відповідного наказу, та відмова особи від добровільного відшкодування шкоди.
У позовній заяві позивач зазначив, що з метою досудового врегулювання спору, ІНФОРМАЦІЯ_3 було спрямовано листа, вих.№1021/4772 від 22.05.2024 до ОСОБА_1 , який перебуває на службі у військові частині НОМЕР_1 .
Військова частина НОМЕР_1 повідомила ІНФОРМАЦІЯ_3 листом вих.№86 30.05.2024, що молодшому сержанту ОСОБА_1 не можливо довести зазначений Вами лист, оскільки дана особа самовільно залишила місце служби.
В матеріалах справи наявний лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.05.2024 вих. №1021/15/740, який адресований ОСОБА_1 , в якому відповідач, з метою належної організації та реалізації рішення Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №152 від 17.05.2024, просить ОСОБА_1 відшкодувати завдані державі збитки в розмірі 57 679 грн. 86 коп, які трапились внаслідок переплати грошового забезпечення, виявлені в результаті проведення аудиту територіальним управлінням внутрішнього аудиту та занесені до книги нестач на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 травня 2024 року №152.
Разом з тим, доказів направлення ОСОБА_1 претензії з вимогою відшкодувати шкоду завдану державі та докази вручення її відповідачу до позову не надано, як і доказів відмови його від добровільного відшкодування шкоди.
З огляду на викладене, суд зазначає, що відсутність зазначених письмових доказів перешкоджає перевірці дотримання позивачем процесуального строку звернення до суду.
Разом з цим, суд звертає увагу, що шкода, завдана позивачу була виявлена та зафіксована результатами проведеного службового розслідування наказ від 17.05.2024 №152.
Тобто станом на 17.05.2024 позивачу було відомо, що відповідачем ОСОБА_1 необхідно відшкодувати суму переплати грошового забезпечення.
З вказаного вбачається, що 17.05.2024 є датою початку обчислення місячного строку для звернення позивача до суду.
Проте з позовом до суду ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся лише 16.12.2024, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду.
Згідно із частиною 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Щодо строків звернення до суду, у заяві від 25.12.2024 позивач просить суд звернути увагу на причини невчасного подання позовної заяви та вважати їх поважними. Так зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 діє на підставі «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23 лютого 2022 року, (далі - Положення 154). У своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача ; Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил; Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням. Покладення на територіальний центр комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.
ІНФОРМАЦІЯ_5 також повідомляє, що військовослужбовці територіальних центрів комплектування, а саме: відділів, районів, області, незалежно від посади та напрямку діяльності крім завдань які визначені за посадою та в Положені 154, залучаються до проведення мобілізаційних заходів, а саме до оповіщення та інших обов`язків військової служби у вигляді нарядів, відряджень та інше, що спрямоване на забезпечення підрозділів Збройних Сил України, особовим складом, майном та іншими ресурсами, що забезпечують захист держави від збройної агресії російської Федерації.
Також позивач просить суд врахувати, що ІНФОРМАЦІЯ_2 працює цілодобово, згідно поставлених завдань, які визначені положенням 154, також факти збройної агресії російської федерації проти України є загальновідомими, які відображені в засобах масової інформації та не потребують доводу в суді.
Поивач зазначає, що вказані виклики, вимагають негайних чітких рішень з метою захисту державних інституцій, незалежно від місця знаходження (в тилу чи в зоні бойових дій), а отже не вчасний захист та не вчасне виконання поставлених завдань, спричинить вплив на діяльність держави в цілому та її інституцій.
Отже, як зазначає позивач, враховуючи велику навантаженість та пріоритет у діяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 було пропущеного строк подачі позовної заяви з поважних причин, оскільки військовослужбовці цілодобово залучаються до оповіщення та інших обов`язків військової служби у вигляді нарядів, відряджень та інше, а отже внутрішні питання підприємств, установ, організацій оборони, являються критично важливими у такий час.
Аналізуючи доводи заяви про поновлення строку звернення до суду, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки викладені у заяві обставини не перешкоджали позивачу звернутись до суду з даним позовом в межах встановленого строку.
При цьому суд ураховує, що дійсно у позивача могли бути об`єктивні підстави несвоєчасної реалізації права на звернення до суду, проте неналежна організація процесу звернення до суду з позовом з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного звернення до суду є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатися отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі, і щодо вчасного подання позовної заяви.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 вересня 2023 року у справі № 160/4008/23.
Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною другою 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд наголошує, що процесуальні обмеження строку звернення до адміністративного суду з позовом направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права і інтереси інших учасників правовідносин.
При цьому, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але він цього не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 27.05.2020 у справі №9901/546/19, від 07.10.2021 у справі №9901/127/21, від 24.11.2021 у справі №9901/267/21, від 09.02.2022 у справі №9901/65/20.
Однак, зі змісту конкретних обставин, хронології та послідовності дій позивача не вбачається підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що підстави, вказані позивачем у заяві щодо поновлення строку звернення до суду, є неповажними.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кунець