Справа № 755/1981/25
Суддя: Галаган В. І.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"03" лютого 2025 р.

м. Київ

справа № 755/1981/25

провадження № 2-а/755/53/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва 31.01.2025 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання можливості поновлення встановленого законом строку звернення до суду з огляду на наведені позивачем обставини поважності пропуску такого строку, суд приходить до наступного висновку.

За вимогами ч. 2ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.12.2024 року.

Згідно ч. 1ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За вимогами ч. 5ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається з усталеної практики Верховного Суду, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Чинним процесуальним законодавством визначений порядок вирішення питання поважності причин пропуску строку на звернення до суду та його поновлення, а також застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 по справі № 607/15025/21).

Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 по справі № 160/22256/21, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У постанові від 16.02.2023 по справі № 697/1044/22 Верховний Суд зазначив, що звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що оспорювана постанова винесена 28 грудня 2024 року, а дану позовну заяву подано 31 січня 2025 року.

Позовна заява містить клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, обґрунтоване тим, що позивач не мав змоги з`явитись до відповідача на розгляд матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності 28 грудня 2024 року, оскільки мав хворобливий стан та 30 грудня 2024 року звернувся до лікаря, яким встановлено строк тимчасової непрацездатності, тому оригінал постанови позивачем отримано лише 20 січня 2025 року.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження позивача про його неявку до відповідача на розгляд відносно нього матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності 28 грудня 2024 року (субота) у зв`язку із хворобою, оскільки в матеріалах позовної заяви наявна довідка про початок перебігу хвороби лише 29 грудня 2024 року (неділя). Тобто твердження позивача про його звернення до лікаря 30 грудня 2024 року не відповідають дійсності, в той час як встановлення початку перебігу хвороби заднім числом є протиправним. При цьому долучена довідка не містить даних, якою медичною установою (лікарем) встановлено хворобу та відносно якої особи.

Крім того, до матеріалів позовної заяви не долучено довідку про закриття лікарняного листа позивачем задля встановлення факту можливого отримання позивачем оскаржуваної постанови та строку перебігу позовної давності.

Таким чином, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем суду не надано.

Як зазначалося вище, оспорювана постанова винесена 28.12.2024 року, а позовну заяву подано 31.01.2025 року; позивач посилалась на те, що він отримав оскаржувану постанову 20.01.2025 року, однак доказів вказаного факту до матеріалів позовної заяви не долучено.

Таким чином, позивач не надав суду письмових доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві щодо поважності причини пропуску процесуального строку.

Необхідно зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду пропущено з підстав, які не є поважними, оскільки ним не наведено обґрунтувань та не надано доказів існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливлювали звернення до суду у строки визначені законом.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає повернення позивачу без розгляду.

Керуючись ст. ст.123,169,286,294,295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - повернути без розгляду позивачу.

Роз`яснити позивачу, що, відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: В.І. Галаган