Справа № 240/12725/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Житомир

справа № 240/12725/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11 червня 2024 року №87 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди проходження служби з 04 липня 2001 року по 31 січня 2004 року на посадах заступника начальника бюджетного відділу та начальника відділу місцевих бюджетів та фінансування державних програм Малинського району фінансового управління та період з 02 лютого 2004 року по 01 травня 2016 року на посадах в органах місцевого самоврядування завідувача бюджетним відділом та начальника бюджетного відділу, заступника начальника фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради та перевести ОСОБА_1 з 04 червня 2024 року з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком за нормами ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, а саме: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 04.06.2024 №11 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) від 04.06.2024 №14.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 02.04.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Однак відповідач відмовив у переведенні та перерахунку пенсії у зв"язку з тим, що відсутній стаж державної служби.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачами.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№45313/24), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що право на переведення на бажану пенсію позивач не має, оскільки періоди роботи з 04.07.2001 в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Тому вказує, що відмова позивачу у задоволенні її заяви про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є правомірною.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надіслало до суду відзив на позовну заяву у строк зазначений в ухвалі про відкриття провадження, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

04 червня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та 11 червня 2024 року прийнято рішення №87 про відмову у призначенні пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» до липня 2001 року, тобто до дати набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Вказано, що з 04.07.2001 посади органів місцевого самоврядування не відносяться до категорії посад державних службовців.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Спірним питанням в межах розгляду даної справи, є наявності у позивача стажу роботи на державній службі та стажу, що може бути прирівняний до стажу державного службовця, необхідного для призначення пенсії державного службовця відповідно до положень ст. 37 Закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993.

Згідно із ст.1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону №2493-III (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-ХІІ).

Водночас, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (далі - Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачають, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 стажу державної служби не менше 20 років, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" посади секретарів виконкомів селищних і сільських Рад народних депутатів було віднесено до шостої категорії посад державних службовців.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу".

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283, втратив чинність 01.05.2016) передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 Порядку №283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Матеріали справи свідчать, що відмовляючи позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723, відповідачі вказали про не зарахування до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії, періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001, саме тому робота позивача з 02.02.2004 у фінансовому управління Малинського міськвиконкому не зарахована до стажу державної служби.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.09.1980, ОСОБА_1 працювала в період:

- з 01 січня 1993 року призначена на посаду головного спеціаліста Малинського районого фінансового управління, 01 березня 1994 року присвоєно 13 ранг державного службовця та прийнята присяга державного службовця;

- з 01 серпня 1996 року призначена на посаду заступника начальника відділу доходів Малинського районого фінансового управління, 01 серпня 1996 року присвоєно 12 ранг державного службовця;

- з 27 квітня 2000 року переведена на посаду заступника начальника бюджетного відділу Малинського районого фінансового управління, 01 червня 2000 року присвоєно 11 ранг державного службовця;

- з 22 жовтня 2003 року призначена на посаду начальника відділу місцевих бюджетів та фінансування державних програм Малинського районого фінансового управління, з 31 січня 2004 року звільнена з займаної посади в порядку переведення в Малинське міське фінансове управління;

- з 02 лютого 2004 року призначена на посаду спеціаліста І категорії фінансового управління виконкому Малинської міської ради за конкурсом, 02 лютого 2004 року присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- з 01 березня 2004 року призначена на посаду завідувача бюджетним відділом фінансового управління виконкому Малинської міської ради, з 01 березня 2006 року присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого;

- з 29 червня 2006 року переведена на посаду начальника бюджетного відділу, заступника начальника фінансового управління виконкому Малинської міської ради.

З огляду на вказане посади, які обіймала позивач, зокрема за час роботи в органах місцевого самоврядування, зокрема:

- з 02.02.2004 у виконавчому комітеті Малинської міської ради, відносяться до посад, визначених ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", що не є спірним у справі.

Водночас необхідно врахувати, що пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, доводи відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 2001 року, та станом на 01.05.2016 не може бути зарахований до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу", а лише до 04.07.2001 - є безпідставними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування, а саме з 02.02.2004 по 01.05.2016, включаються до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, дає право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" та з врахуванням пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Крім того, згідно з довідкою №7 від 04.06.2024, виданою виконавчим комітетом Малинської міської ради вказано, що стаж державної служби ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування на 01.06.2024 становить 20 років 3 місяці 29 днів, в тому числі станом на 01.05.2016 12 років 02 місяці 29 днів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустило неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняло незаконне і необґрунтоване рішення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами неправомірно відмовлено позивачу у переведенні та перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №87 від 11.06.2024 про відмову позивачу у переведенні та перерахунку пенсії за віком відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу», підлягає скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що судом під час розгляду справи встановлено, що період роботи позивача, зокрема з 04.07.2001 по 31.01.2004 на посадах заступника начальника бюджетного відділу Малинського районого фінансового управління та начальника відділу місцевих бюджетів та фінансування державних програм Малинського районого фінансового управління, зарахована органами Пенсійного фонду до стажу державної служби, саме тому не потребує судового захисту в межах розгляду даної справи.

Спірним в межах розгляду даної справи є період роботи позивача в органах місцевого самоврядування, а саме у Виконавчому комітеті Малинської міської ради з 02.02.2004 по 01.05.2016 (межі заявлені позивачем).

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України на території якого зареєстроване місце проживання позивача, зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 02.02.2004 по 01.05.2016 та перевести і здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», з дня звернення з відповідною заявою, а саме з 04 червня 2024 року.

Щодо вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Зазначені вимоги, є передчасними, оскільки за результатами розгляду заяви позивача органом Пенсійного фонду України зроблено висновок, що не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", перерахунок пенсії державного службовця здійснено не було, а тому спору щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення до суду у цій справі не існує, тому підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку будуть порушені, відсутні.

З огляду на зазначене та з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог та предмета позову, у межах розгляду даної адміністративної справи, встановлено право позивача на перерахунок її пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська обл, 08500) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №87 від 11.06.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні та перерахунку пенсії за віком відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу».

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 02.02.2004 по 01.05.2016 та перевести і здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», з 04 червня 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 31 січня 2025 р.

31.01.25