Справа № 520/35839/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання збільшення позовних вимог, з питання витребування доказів, з питання визначення належного відповідача

31 січня 2025 року справа №520/35839/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши заяви позивача від 13.01.2025р. з питання збільшення позовних вимог, з питання витребування доказів, з питання визначення належного відповідача по адміністративній справі №520/511/24 за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Відділу обслуговування громадян №14 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про зобов`язання Відділу обслуговування громадян №14 виключити з переліку місяців, на які нарахований коефіцієнт заробітної плати, період роботи з 01.09.2005р. до 10.09.2005р., який не зарахований до страхового стажу згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що унаслідок вчинення органом публічної адміністрації протиправного управлінського волевиявлення не одержує пенсію у належному розмірі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 року названий вище позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження, залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, витребувано докази.

До суду 27.01.2025р. надійшли подані ОСОБА_1 заяви з питання збільшення позовних вимог, з питання витребування доказів та з питання визначення належного відповідача.

Аргументуючи заяву про визначення належного відповідача зазначив, що у позові вказані вимоги до Лозівського пенсійного фонду (Відділу обслуговування громадян №14 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області), будь-яких вимог до іншого суб`єкта владних повноважень заявником не заявлено.

Аргументуючи заяву про витребування доказів зазначив, що для повного, об`єктивного дослідження в судовому розгляді фактів, наведених у позовній заяві, необхідно витребувати з Відділу обслуговування громадян №14 офіційні первинні документальні розрахунки, згідно яких до страхового стажу заявника зараховано 10 днів роботи у вересні 2005р.

Аргументуючи заяву про збільшення позовних вимог зазначив, що в матеріалах справи наявний офіційний документ - розпорядження 127666, до якого внесені незаконні відомості про нарахування коефіцієнту заробітної плати на період 10 днів роботи у вересні 2005р., які не зараховані до страхового стажу згідно ч. 3 ст. 26 Закону України №1058. На підставі ст. 366 КПК України просив суд постановити окрему ухвалу про складання і надання офіційного документу органом державної влади, до якого внесено завідомо недостовірні відомості.

Суд, розглянувши подані заяви та дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Стосовно заяви про витребування доказів.

Імперативні приписи ч.4 ст.9 та ч.ч.1-3 ст.242 КАС України вимагають від суду за власною ініціативою безвідносно до правових позицій учасників справи та процесуальної поведінки сторін спору вживати процесуальні дії, спрямовані на з`ясування об`єктивної істини.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стандарти доказування наявності або відсутності обставин (фактів) сформульовані законодавцем у приписах ст.ст.73-78 КАС України.

Так, згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.72), предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.73) і суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.73).

У силу застережень ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.74); а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74).

Як то указано у ч.1 ст.75 та ч.1 ст.76 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Обов`язок з приводу визначення предмету доказування віднесений до компетенції суду положеннями п.5 ч.2 ст.180 КАС України, а відтак, відповідне рішення суду з даного питання є процесуальним рішенням, котре залежить від предмету спору та характеру спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 31.12.2024 р. по даній справі було відкрито провадження у порядку ст. 263 КАС України, а відповідача зобов`язано у строк не пізніше 15 днів з дати отримання копії ухвали подати до суду 1) відзив на позов, де чітко та однозначно зазначити про те, які з викладених у позові обставин визнаються, а які заперечуються; 2) усі докази на підтвердження висловлених аргументів та на висвітлення обставин спору, зокрема, але не виключно документи про знаходження заявника на обліку в установі відповідача та в інших установах ПФУ із зазначенням календарних дат взяття на обік та зняття з обліку; копії матеріалів пенсійної справи в частині, необхідній для з`ясування обставин спору; докази наявності усіх звернень ОСОБА_1 з приводу перерахунку пенсії з урахуванням/без урахування періоду роботи за вересень 2005р. (як стосовно обчислення тривалості страхового стажу, так і в частині обчислення будь-яких значень, пов"язаних із заробітком) та вчинених за цими зверненнями управлінських волевиявлень суб"єкта владних повноважень; докази стосовно наслідків врахування/неврахування пенсійним органом при обчисленні пенсії заявника періоду роботи та заробітку ОСОБА_1 - вересень 2005р., а також усі наявні доказі, що доводять необґрунтованість позову.

27.01.2025р. відповідачем подано до суду відзив на позов, до якого долучені усі наявні у розпорядженні пенсійного органу докази, зокрема, матеріали пенсійної справи заявника, довідку форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України.

З урахуванням викладених міркувань, суд зазначає, що обсяг здобутих судом доказів (якими є, насамперед, матеріали пенсійної справи заявника) є достатнім для правильного вирішення спору по суті.

Ознак існування інших доказів стосовно обставин, котрі входять до предмету доказування, судом наразі не виявлено.

Інших джерел здобуття об`єктивних даних, необхідних для правильного вирішення спору по суті судом не виявлено і у даному конкретному випадку відсутня потреба у цих додаткових об`єктивних даних з огляду на предмет доказування у спорі.

Судом за власною ініціативою у порядку ч.4 ст.9 КАС України були витребувані неконкретизовані докази, котрі теоретично могли існувати у спірних правовідносинах у якості реальних речей фізичного світу - документів і тому могли належати до предмету доказування.

Сторонами не було підтверджено реального існування цих доказів.

Тому заява позивача про витребування доказів підлягає відхиленню у зв"язку із відсутністю об"єктивних даних реального існування тих доказів, про витребування яких просить позивач.

Стосовно заяви про визначення належного відповідача суд зазначає, що згідно з ч. 3-4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 628 від 22.08.2018 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Також відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області 18.07.2019 року припинено, про що внесено запис до реєстру №3001525.

Отже, компетенційним правонаступником Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке і було залучено судом до участі у розгляді справи у якості відповідача №1. Разом з тим, у якості відповідача №1 також визначено Відділ обслуговування громадян №14 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, який територіально знаходиться у м. Лозова.

При цьому, суд відмічає, що у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З наведеного слідує, що відповідачем у справі за позовом приватної особи може бути виклно реально існуючий та реально функціонуючий орган державної влади.

Отже, судом правильно визначено суб`єкний склад сторін, тому заява позивача з питання визначення належного відповідача задоволенню не підлягає.

Стосовно заяви про збільшення позовних вимог суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі №520/35839/24 відкрито 31.12.2024р., проте із заявою про збільшення позовних вимог позивач звернувся 17.01.2025р., що підтверджується відтиском поштової служби із зазначенням дати на конверті.

Клопотання чи заяви про продовження процесуального строку, або про поважність причин пропуску такого строку позивачем не заявлено.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

Суд зауважує, що згідно ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З наведеного слідує, що вимога про прийняття ухвали у порядку ст.249 КАС України не вимогою позову.

Окрім того суд зазначає, що при відправленні правосуддя окружний адміністративний суд керується Кодексом адміністративного судочинства України.

Натомість, застосування адміністративним судом норм Кримінального процесуального кодексу України під час відправлення правосуддя в адміністративній справі чинним процесуальним законом не передбачено, а навпаки виключено приписами ч.1 ст.2 та ч.5 ст.242 КАС України, якими визначено завдання адмінстративного судочинства.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 47-48, 72-77, 90, 166, 241-243, 248, 254, 256, 262-263, 295 КАС України, суд

ухвалив:

1. Заяву позивача від 13.01.2025р. з питання збільшення позовних вимог - залишити без задоволення.

2. Заяву позивача від 13.01.2025р. з питання витребування доказів - залишити без задоволення.

3. Заяву позивача від 13.01.2025р. з питання визначення належного відповідача - залишити без задоволення.

4. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко