Справа № 440/1172/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 лютого 2025 рокум. ПолтаваСправа №440/1172/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 28.01.2025 надійшов позов ОСОБА_1 , поданий адвокатом Черніковим Денисом Юрійовичем, до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення, з 01.02.2023 по 14.06.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.02.2023 по 14.06.2023 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя установив, що цей спір стосується нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження ним військової служби з 01.02.2023 по 14.06.2023 у Військовій частині НОМЕР_1 .

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отож для визначення строку звернення до суду з цим позовом слід врахувати приписи статті 233 КЗпП України.

Такий підхід відповідає висновку Верховного Суду, наведеному у постановах від 03.08.2023 у справі №280/6779/22, від 08.05.2024 у справі №600/4133/22-а, від 20.06.2024 у справі №420/29265/23 та ін.

Частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 18.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).".

Тобто до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 07.09.2023 у справі №620/1201/23, від 20.06.2024 у справі №420/29265/23.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 у справі №400/4829/24 зазначив, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби (пункт 28).

Долученими до позовної заяви письмовими доказами підтверджено, що позивач наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2023 №35 з 01.02.2023 зарахований у списки особового складу частини на всі види забезпечення, вважати таким, що справи та посаду прийняв з 01.02.2023 і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.06.2023 №172 визначено лейтенанта ОСОБА_1 вважати таким, що з 14.06.2023 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 ; з 14.06.2023 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Записами у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 підтверджено, що позивач звільнений з військової служби 30.11.2023 на підставі наказу Командувача ДШВ ЗСУ від 09.11.2023 №318.

Таким чином, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 01.02.2023 по 14.06.2023, а військову службу у Збройних Силах України - з 27.10.2022 по 30.11.2023.

Позивач звільнений з військової служби 30.11.2023, а з цим позовом до суду звернувся 28.01.2025, тобто за межами тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX, чинній з 19.07.2022.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак разом з позовною заявою не надано заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Стосовно доводів представника позивача про те, що ОСОБА_1 під час виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а також під час звільнення з військової служби у листопаді 2023 року не видано повідомлення про нараховані та виплачені під час звільнення суми, суд враховує таке.

У матеріалах позову наявна копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.06.2023 №172, в якому зазначено, які види грошового забезпечення мають бути виплачені позивачу у зв`язку з виключенням зі списків особового складу військової частини.

Також до позовної заяви долучено копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2023 №35, у якому зазначено розмір посадового окладу позивача, тоді як цей спір стосується саме правомірності визначення розміру посадового окладу за займаною позивачем посадою.

Суд враховує, що ні КЗпП України, ані жоден інший нормативно-правовий акт не визначає форму повідомлення про суми, нараховані та виплачені військовослужбовцю при звільненні.

А тому таким повідомленням можливо вважати наказ про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, оскільки в такому наказі зазначаються усі види грошового забезпечення та їх розмір, на отримання яких військовослужбовець має право на дату звільнення з військової служби.

Як наслідок, доводи представника позивача про неотримання ОСОБА_1 повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, слід відхилити, як необґрунтовані.

При цьому суд також зауважує, що позивач звільнений з військової служби 30.11.2023, тоді як спірний період стосується проходження ним служби у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 01.02.2023 по 14.06.2023.

Звернення представника позивача з адвокатським запитом до Військової частини НОМЕР_1 не поновлює відлік строку звернення до суду з цим позовом, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо захисту порушеного права.

Позовна заява не містять обґрунтувань неможливості звернення позивача за професійною правничою допомогою у період з листопада 2023 року по грудень 2024 року.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так само у силу частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Вказані недоліки можуть бути усунені шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог про виплату грошового забезпечення за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, який рахувати з дня, наступного за днем доставки електронного примірника ухвали суду в електронний кабінет представника позивача.

Попередити позивача, що в разі не усунення недоліків позовної заяви її буде повернуто на підставі частини другої статті 123, пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується.

Суддя Олександр КУКОБА