Справа № 641/8106/24
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 641/8106/24
провадження № 2-а/619/12/25
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняЛоманової І.О.

Справа № 641/8106/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції сторін.

14 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Косінцева К.В., звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати постанову серії ЕНА № 3395200 від 02.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування позову зазначила, що постанову вважапє незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Посилається на те, що 02.11.2024 поліцейський 2-ого взводу 2-ї роти 3-ого батальйону капрал поліції Краснощок В.О. зупинив її по вул. Веселинівська у м. Миколаєві та звинуватив в тому, що вона нібито керувала транспортним засобом з підробним посвідченням водія, а тому вона не має права керувати транспортними засобами. Вона пояснила капралу поліції Краснощоку В.О. , що рухається з Одеси до Харкова та має увесь пакет документів на посвідчення водія яке було надано. Поліцейський не розібрався у наданих йому документах та без вагань зазначив, що її буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та пішов до патрульного авто, де згодом виніс постанову без жодного розгляду справи. На місце події поліцейський визвав слідчу групу. Слідча в грубій та хамській манері змусила її написати заяву про те, що надає посвідчення на добровільних засадах. Зазначає, що вона повернувшись до м. Харкова звернулася до сервісного центру з заявою про надання нового посвідчення водія на підстаї свідоцтва про закінчення водійської школи та екзаменаційної картки водія. Наступного дня було отримано без проблем посвідчення водія в якому зазначено, що ОСОБА_1 є водієм з 2007 року. Отже вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський Краснощок В.О. суттєво порушив її права та незаконно позбавив її водійського посвідчення. За таких обставин відповідач позбавив її можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

У відзиві на позов представник Департамента патрульної поліції Палієнко Д.Т. просила адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. Оскаржувану постанову вважає законною та обґрунтованою. Посилається на те, що під час патрулювання 02.11.2024 по вул. Веселинівська, 21 у м. Миколаєві, було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу HYUNDAI SONATA р/н НОМЕР_1 , рухалась зі швидкістю 79 км/год, при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год, чим порушила п. 12.4 ПДР України, швидкість якого було визначено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II LTI 20/20, серійний номер ТС 008348. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб. Поліцейський, підійшовши до водія, представився, повідомив причину зупинки та суть скоєного правопорушення. Було встановлено особу водія, нею виявилася ОСОБА_1 .. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Поліцейський Краснощок В.О. склав постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 3400,00 грн, відповідно до санкції статті. Перевіряли не тільки наявність, але й чинність посвідчення водія через Інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України». На питання патрульного поліцейського з приводу невідповідності даних в посвідченні водія з інформацією, яка міститься в ІПНП, позивач не могла надати жодної відповіді. На відеозаписі з нагрудного відео реєстратора 470253 об 11 год 28 хв зафіксовано, як співробітники поліції запитують ОСОБА_1 про наявність даних посвідчення водія НОМЕР_2 від 24.04.2007 в застосунку «Дія». На що остання відповіла, що його отримала в 2007 році, а видані посвідчення водія до 2013 року не відображаються в електронних сервісах. У зв`язку з невідповідністю таких даних, було прийнято рішення про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та в подальшому виклику слідчої оперативної групи, у зв`язку з підозрою в підробці посвідчення водія. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 358 КК України, № 0000430 ЄРДР від 03.11.2024. На відеозаписі з нагрудного відео реєстратора 470253 о 12 год 21 хв, зафіксовано початок розгляду справи, ознайомлення з правами особи, яку притягають до адміністративної відповідальності та складання постанови; о 12 год 40 хв, зафіксовано як водія ознайомлюють зі змістом постанови, процедурою та строками оскарження постанови та вручають копію під підпис. Звертає увагу, що згідно відеозапису з нагрудного відео реєстратора 470253 співробітники як патрульної поліції, так і слідчої оперативної групи, поводили себе відповідно до законодавства та морально-етичних норм, тобто розмовляли культурно та не здійснювали примусових дій щодо передачі позивачем посвідчення водія. на відеозаписі з нагрудного відео реєстратора 470253 об 11 год 12 хв зафіксовано, що поліцейський відмовив у задоволенні клопотання, оскільки постанову складав на місці події та у зв`язку зі значною віддаленістю місця проживання позивача, при цьому пояснив їй процедуру та строки оскарження постанови по справі. Окрім того, співробітник поліції не заперечував проти виклику позивачем на місце події адвоката. Враховуючи вищевикладене, поліцейським патрульної поліції її права не порушені. Водночас, клопотання позивача стосувалось події оскарження адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі якої було зупинено вищезазначений транспортний засіб. Також водія ознайомлено з її правами та вона поставила про це підпис у постанові. За результатами перевірки інформації в ІПНП встановлено, що за новим посвідченням водія НОМЕР_3 від 06.11.2024, дійсно вказана ОСОБА_1 , тоді як за старим НОМЕР_2 від 24.04.2007 - інша особа. Звертає увагу, що після отримання позивачем нового посвідчення водія НОМЕР_3 від 06.11.2024 додатково з`явилась нова категорія В1, якої не було в старому посвідченні водія НОМЕР_2 від 24.04.2007. При чому, представнику відповідача невідомі підстави отримання ОСОБА_1 нового посвідчення водія.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

14 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Косінцева К.В., звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вказаним позовом.

15 листопада 2024 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова справу передано на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

09 грудня 2024 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова справу передано на розгляд до Дергачівського районного суду Харківської області.

20 січня 2025 року справа надійшла до Дергачівського районного суду Харківської області.

21 січня 2025 року було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі. Призначено розгляд справи на 10 год 30 хв 30 січня 2025 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 28 січня 2025 року.

24 січня 2025 року представником Департамент патрульної поліції Палієнко Д.Т. через «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву.

27 січня 2025 року представником Департамент патрульної поліції Палієнко Д.Т. через «Електронний суд» подано до суду клопотання про доручення доказів.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Косінцев К.В. не з`явилися, надали до суду заяви, у яких просять розглядати справу у відсутність сторони позивача, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити.

Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді у його електронний кабінет, яке доставлено 21.01.2025. Причин неявки до суду представник Департаменту патрульної поліції не повідомив.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3395200 від 02.11.2024, винесеною поліцейським 2 взводу 2 рота з бат. УПП в Миколаївській області капралом поліції Краснощок В.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3 400,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 2 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 2 статті 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а,

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає поліцейський 2 взводу 2 рота з бат. УПП в Миколаївській області капрал поліції Краснощок В.О., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 1 Розділу I. Загальних положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністра МВС України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3395200 від 02.11.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд ураховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом установлено, що 02.11.2024 поліцейським 2 взводу 2 рота з бат. УПП в Миколаївській області капралом поліції Краснощоком В.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3395200 стосовно ОСОБА_1 , згідно якої останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

За змістом вказаної постанови, 02.11.2024 12:21:08 у м. Миколаїв, вул. Веселинівська, 21, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI Sonata» р/н НОМЕР_4 , не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушила п. 2.1.а. ПДР, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує положення ч. 1 ст. 77 КАС України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач факт порушення Правил дорожнього руху заперечує, пояснюючи, що поліцейським Краснощоком В.О. було суттєво порушено її права та незаконно позбавлено її водійського посвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, стороною відповідача було додано до відзиву на позовну заяву відеозапис з нагрудного реєстратора № 470253.

Судом детально досліджено наданий відповідачем відеозапис з місця події, де відображено обставини зупинки позивача та притягнення її до адміністративної відповідальності.

З відеозапису слідує, що на місці події ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надала йому для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого РЕВ 2-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області відповідно до якого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право керувати транспортними засобами категорії «В» з 20.04.2007. Перевіривши чинність посвідчення водія через Інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» поліцейський вирішив, що вищезазначене посвідчення водія за наявними базами МВС України не видавалось, а тому розцінив, що воно є підроблене, викликав слідчо-оперативну групу для здійснення подальших процесуальних дій.

На спростування обставин викладених у постанові, позивачем до позову додано копію свідоцтва про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів свідоцтво Серія НОМЕР_5 , відповідно до якого ОСОБА_1 навчалася з 21.02.2007 по 18.04.2007 за програмою Водій кат. «В» та отримала посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; копію посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого РЕВ 2-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, відповідно до якого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право керувати транспортними засобами категорії «В» з 20.04.2007; екзаменаційну картку водія, Група № 12, на підставі якої ОСОБА_1 видано посвідчення водія: категорії «В» серія НОМЕР_6 від 20.04.2007.

Також, в судовому засіданні було досліджено копію посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 06.11.2024, яку ОСОБА_1 отримала звернувшись 05.11.2024 з заявою № до ТСЦ МВС № ТСЦ 6341 про надання нового посвідчення водія на підставі свідоцтва про закінчення водійської школи та екзаменаційної картки водія, з якого вбачається, що категорія «В», «В1» позивачем була відкрита 20.04.2007

Тобто, ОСОБА_1 пред`явила працівникам поліції належний документ, на підставі якого їй надано право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Вказані докази в своїй сукупності вказують про те, що на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, вона мала відповідне посвідчення водія.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що відсутність в інформаційно-телекомунікаційній системі інформаційного порталу Національної поліції України відомостей про отримання позивачем посвідчення водія відповідної категорії, є беззаперечним підтвердженням факту правопорушення, оскільки надані позивачем докази, а також надане посвідчення водія працівнику поліції під час складення постанови про накладення адміністративного стягнення свідчать про протилежне, тобто, про наявність у ОСОБА_1 права керування таким транспортним засобом відповідної категорії.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

А тому, викладені обставини в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3395200 від 02.11.2024, не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що є підстави вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказане, узгоджується з постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року (справа № 524/5536/17 провадження № К/9901/1403/17) в якій, суд касаційної інстанції погодився із тим що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а провадження № К/9901/21241/18) вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 02.11.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3395200 від 02.11.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код в , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції, місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок