Справа № 440/4420/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 р.Справа № 440/4420/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Т.С. Канигіна) від 24.10.2024 року (повний текст складено 24.10.24 року) по справі № 440/4420/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1/7 від 01.01.2024 "Про залишення скарги без розгляду по суті";

зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу, зареєстровану в Міністерстві юстиції України від 03.10.2023 за № СК-3957-23.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач як орган, який уповноважений розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, повинен був не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації скарги, тобто з 04.10.2023 (оскільки скарга була зареєстрована 03.10.2023 за вхідним № СК-3957-23) встановити підстави для відмови в її задоволенні. Враховуючи той факт, що відповідач у зазначений термін не встановив підстави для відмови в задоволенні скарги, зазначені в пункті 5 Постанови № 1128, для відмови в її задоволенні чи пересилання її за належністю, відповідач повинен був перейти до розгляду даної скарги по суті та встановленням наявності обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема, шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і винести рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 року по справі № 440/4420/24 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1/7 від 01.01.2024 "Про залишення скарги без розгляду по суті".

Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 03.10.2023 № СК-3957-23, з урахуванням висновків суду.

Стягнуто з Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що під час розгляду скарги встановила, що жодних прав ні скаржника, ні ОК «Автогаражний кооператив «Струмок-2» на гараж в Державному реєстрі прав не зареєстровано. Окрім того, в Державному реєстрі прав відсутня інформація щодо реєстрації права власності скаржника та ОК «Автогаражний кооператив «Струмок-2» на земельну ділянку, на якій розташований гараж. Вказує, що як вбачалося, з поданих скаржником документів, зокрема, копії рішення не можливо встановити, що ОК «Автогаражний кооператив «Струмок-2» належать права на земельну ділянку, на якій розташований гараж. Таким чином, зроблено висновок, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав, у розумінні реєстраційного законодавства, не порушено.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 03.10.2023 № СК-3957-23 /а.с. 75-76/, у якій просив:

1) здійснити перевірку дій державного реєстратора - Андріященко Сергія Дмитровича, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавської області;

2) перевірити чи відповідали дії державного реєстратора чинному законодавству під час реєстрації права власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080), адресу: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 ;

3) визнати, що рішення державного реєстратора - Андріященко Сергія Дмитровича, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавської області про реєстрацію права власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080) за адресою: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 , прийняте в порушення чинного законодавства;

4) анулювати рішення державного реєстратора - Андріященко Сергія Дмитровича, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавської області про реєстрацію права власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080) адреса: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 .

До зазначеної скарги позивачем додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копію інформаційної довідки з державного реєстру речового права на нерухоме майно від 12.09.2023; копію технічного паспорту на гараж в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва; копію рішення Київської ради народних депутатів м. Полтава від 17.03.1981; карточки члена кооперативу "Струмок-2" на гаражі № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 за адресою: м. Полтава, вул. Коцюбинського, буд. 29-31.

Відповідно до висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 19.12.2023 рекомендовано залишити без розгляду по суті скаргу ОСОБА_1 , оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено /а.с. 105-106/.

Наказом Міністра юстиції України "Про залишення скарги без розгляду по суті" № 1/7 від 01.01.2024 залишено без розгляду по суті скаргу ОСОБА_1 , оскільки скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації не порушено /а.с. 107/.

Позивач, не погодившись із наказом Міністра юстиції України про залишення скарги без розгляду по суті № 1/7 від 01.01.2024, звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1/7 від 01.01.2024 "Про залишення скарги без розгляду по суті". При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 03.10.2023 № СК-3957-23, з урахуванням висновків суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV (далі Закон № 1952-ІV).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV, обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV, територіальні органи Мін`юсту, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Положеннями п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-ІV реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-ІV визначено, що територіальні органи Міністерства юстиції України в межах території, на якій вони здійснюють свою діяльність розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав та приймають обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Приписами до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону № 1952-ІV визначено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.

Згідно з пп. 22 Положення про Мін`юст № 228, основними завданнями Мін`юсту є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, тощо.

Процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі Порядок № 1128).

Пунктом 2 Порядку № 1128 визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку № 1128, для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Відповідно до п. 2 Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09 січня 2020 року № 71/5, колегія є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком № 1128, здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Колегія створюється Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження її складу відповідно до цього Положення.

Розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Особливості розгляду скарг громадян на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Також, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» зазначається, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 03.10.2023 № СК-3957-23 /а.с. 75-76/, у якій просив:

1) здійснити перевірку дій державного реєстратора - Андріященко Сергія Дмитровича, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавської області;

2) перевірити чи відповідали дії державного реєстратора чинному законодавству під час реєстрації права власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080), адресу: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 ;

3) визнати, що рішення державного реєстратора - Андріященко Сергія Дмитровича, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавської області про реєстрацію права власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080) за адресою: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 , прийняте в порушення чинного законодавства;

4) анулювати рішення державного реєстратора - Андріященко Сергія Дмитровича, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради Полтавської області про реєстрацію права власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080) адреса: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 .

В свою чергу, у висновку про залишення скарги без розгляду по суті, колегія Мін`юсту встановила, що жодних прав ні скаржника, ні ОК «Автогаражний кооператив «Струмок -2» на гараж в Державному реєстрі прав не зареєстровано, в державному реєстрі прав відсутня інформація щодо реєстрації права власності скаржника та ОК «Автогаражний кооператив «Струмок-2» на земельну ділянку, на якій розташований гараж і на підставі цього відповідач дійшов висновку, що скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав не порушено.

Надаючи оцінку висновкам відповідача, колегія суддів зазначає, що у скарзі від 03.10.2023 № СК-3957-23 ОСОБА_1 зазначав, що на земельній ділянці кооперативу, яка надавалась для розміщення металевих гаражів, членом кооперативу гр. ОСОБА_2 на місці металевих гаражів № 13-14, без погодження із членами кооперативу, без отримання земельної ділянки для забудови, без дозвільних документів на будівництво збудовано гараж та присвоєно йому адресу: м. Полтава, вул. Коцюбинського 28-31. Документом, який став підставою для винесення рішення про державну реєстрацію прав власності на гараж, стала довідка про членський пайовий внесок до ОК "Автогаражний кооператив "Струмок-2".

З матеріалів справи судом встановлено, що до поданої скарги позивачем додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копію інформаційної довідки з державного реєстру речового права на нерухоме майно від 12.09.2023; копію технічного паспорту на гараж в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва; копію рішення Київської ради народних депутатів м. Полтава від 17.03.1981; карточки члена кооперативу "Струмок-2" на гаражі № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 за адресою: м. Полтава, вул. Коцюбинського, буд. 29-31.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, створена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Згідно зі ст. 3 цього Закону, методом кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про кооперацію», кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Враховуючи те, що кооператив створюється для задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю, при цьому є власником майна, яке було внесено його членами для здійснення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб, суд вважає, що кожен член кооперативу при проведенні тих чи інших дій з майном кооперативу (в межах спірних правовідносин - проведення будівництва гаража та подальшої державної реєстрації прав власності на гараж) повинні погоджувати дані дії з іншими членами кооперативу.

В поданій до Міністерства юстиції України скарзі позивач вказував, що гр. ОСОБА_2 , без погодження із членами кооперативу, без отримання земельної ділянки для забудови, без дозвільних документів на будівництво, замість металевих гаражів № НОМЕР_4 збудував гараж та присвоїв йому адресу: АДРЕСА_2 і враховуючи той факт, що державним реєстратором - Андріященко Сергієм Дмитровичем, Виконавчий комітет Мачухівської сільської ради, Полтавської обл. 28.07.2023 р. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 68688317 від 01.08.2023 р. про реєстрацію право власності на гараж (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080), власник ОСОБА_2 , позивач вважав, що такі дії державного реєстратора, безпосередньо впливають на права членів вищезазначеного кооперативу, в тому числі і на позивача, з урахуванням того, що він є головою правління цього кооперативу.

При цьому, що стосується земельної ділянки, ОСОБА_1 на підтвердження права користування земельної ділянку надав відповідачу копію рішення Полтавської міської ради від 10.11.1993 р. № 399, в якому зазначено, що земельна ділянка надається в користування Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив «СТРУМОК 2» на підставі оренди.

В доповненнях до скарги від 03.10.2023 р. (отримані відповідачем 15.12.2023 р.) ОСОБА_1 також зазначив, що листом Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради повідомлено, що громадянин ОСОБА_2 не звертався із заявою про присвоєння адреси: АДРЕСА_2 , гаражам 13- 14 /а.с. 93-95/

У зв`язку з цим зазначив, що дана адреса повинна була внесена реєстратором до заяви при реєстрації закінченого будівництвом об`єкта на підставі технічної документів на будівництво гаража, які засвідчували б присвоєння даної адреси збудованому об`єкту (гаражу), але реєстратор не пересвідчився в наявності винесеного рішення про присвоєння адреси: АДРЕСА_2 нібито новозбудованому гаражу громадянином ОСОБА_2 .

На підставі цих обставин та наданих документів, позивач вважав, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є таким, що прийняте з порушенням вимог Закону.

Відповідно до п. 9 Порядку № 1128, якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з п. 13 Порядку № 1128, за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Враховуючи наведені ОСОБА_1 доводи, які викладені у скарзі та доповненнях до цієї скарги, надані позивачем документи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів того, що під час розгляду скарги відповідачем здійснено аналіз доводів позивача та надано оцінку вищезазначеним доводам та документам, а у висновку відповідач обмежився поверхневим вивченням матеріалів скарги та посиланням на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про зареєстровані за позивачем права на спірне майно.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ Міністерства юстиції України № 1/7 від 01.01.2024 "Про залишення скарги без розгляду по суті" підлягає скасуванню, а права позивача підлягають відновленню у спосіб зобов`язання Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 03.10.2023 № СК-3957-23, з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 по справі № 440/4420/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 03.02.2025 року