Справа № 520/225/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 р. Справа № 520/225/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства охорони здоров`я України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024, (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/225/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства охорони здоров`я України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства охорони здоров`я України;

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України надати повну відповідь ОСОБА_1 по суті його звернення на Урядову гарячу лінію від 11 травня 2023 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства охорони здоров`я України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023 №МА-15597011 у формі листа-відповіді від 15.05.2023 року №25-04/М-5543//4733-зв.

Зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023 №МА-15597011 та надати повну відповідь по суті звернення, з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про застосування судом першої інстанції нормативно правових актів, які не стосуються та не відображають обов`язок МОЗ надавати роз`яснення та розкриття поняття «першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах».

До того ж, надання роз`яснень з приводу порядку надання пільг, передбачених саме Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не відноситься до компетенції Міністерства охорони здоров`я України.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 20.03.1996 року.

11.05.2023 ОСОБА_1 звернувся на Урядову "гарячу лінію" Міністерства охорони здоров`я України зі зверненням, №МА-15597011, в якому повідомив, що звертався до міської поліклініки №3, вул.Рибалка, 12, м.Харкова, де в реєстратурі повідомили, що до лікарів загальна черга, і записатись до лікаря можна тільки по загальній черзі. Однак він бажає скористатися можливістю пільгового обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, яке передбачене ст.12 п.10 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Просив надати роз`яснення як учаснику бойових дій скористатися правом на вказану пільгу, а саме першочергове медичне обслуговування у лікувально-профілактичних закладах.

15.05.2023 Міністерство охорони здоров`я України листом №25-04/М-5543//4733-зв повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.5 і 6 Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженої постановою КМУ від 26.09.2012 №887 та пп.20 п.4 і 6 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 №267 (в редакції постанови КМУ від 24.01.2020 №90) розгляд звернення по суті порушених питань ОСОБА_1 від 11.05.2023 №МА-15597011 передано Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації. Крім того, спираючись на низку нормативно правових актів повідомлено, що наявність статусу учасника бойових дій не є обов`язковим для отримання безоплатного лікування, оскільки норми про право на медичне забезпечення є загальними для всіх громадян. Також у відповіді розкрито поняття та види безоплатної стоматологічної допомоги в Україні.

05.07.2023 Департамент охорони здоров`я Харківської міської ради листом №М-8-ЕП-822/0/55-23-4245/0/57-23 надав відповідь на звернення ОСОБА_1 та повідомив, що за інформацією адміністрації комунального некомерційного підприємства "Міська поліклініка №3" Харківської міської ради 03.07.2023 в телефонній бесіді ОСОБА_1 надані роз`яснення щодо позачергового обслуговування пільгового контингенту, знайдено порозуміння. Додатково повідомлено, що в разі надання пацієнтам невідкладної допомоги в поліклініці розроблено графік прийому "Чергового лікаря", який працює з 08.00 до 18.00 годин, без попереднього запису через електронну систему ЕСОЗ, за допомогою МІС Helsi. З приводу надання медичної допомоги та забезпечення лікарськими засобами можете звертатися до адміністрації комунального некомерційного підприємства "Міська поліклініка №3" Харківської міської ради (вул.Рибалка, 12, тел.: 725 06 37).

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії Міністерства охорони здоров`я України, які полягають у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023 №МА-15597011 є протиправними, та, як наслідок, наявні підстави для зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 11.05.2023 №МА-15597011 та надати повну відповідь по суті звернення, з дотриманням вимог Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закону України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ст.1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Так, п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, визнаються Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96 (далі по тексту - Закон №393/96).

Відповідно до ст.1 Закону №393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст.3 Закону №393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до ст.5 Закону №393/96-ВР встановлені вимоги до звернення, а частиною першою статті 7 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Колегія суддів зазначає, що урядова "гаряча лінія" - це механізм комунікації Уряду з громадянами, який дозволяє оперативно реагувати на проблемні питання, що порушуються у зверненнях громадян. Звернення приймаються працівниками Урядового контактного центру за допомогою засобів електронних комунікацій і передаються відповідно до компетенції органам виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, державним колегіальним органам для розгляду порушених у них питань та надання відповідей заявникам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2019 року № 976 затверджено Положення про Єдину систему опрацювання звернень (далі по тексту - Положення №976), яке визначає порядок функціонування Єдиної системи опрацювання звернень (далі - Єдина система). Єдина система складається із суб`єктів, які за допомогою засобів телекомунікації забезпечують за принципом єдиного вікна належне реагування органів виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, державних колегіальних органів (далі - органи), на звернення громадян, фізичних осіб - підприємців, підприємств, установ, організацій, органів місцевого самоврядування. До суб`єктів Єдиної системи належать державна установа Урядовий контактний центр (далі - Урядовий контактний центр), регіональні контактні центри Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва і Севастополя (далі - регіональні контактні центри), контактні центри та довідкові телефонні лінії органів виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України, державних колегіальних органів, приймальня Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 6 Положення № 976 Урядовий контактний центр, зокрема:

1) координує діяльність суб`єктів Єдиної системи;

2) приймає звернення, що надійшли за допомогою засобів телефонного зв`язку на урядову гарячу лінію або з використанням Інтернету через веб-сайт Урядового контактного центру, Єдиний веб-портал органів виконавчої влади, веб-сайт Офіційного інтернет-представництва Президента України чи у паперовій формі, та здійснює реєстрацію, попередній розгляд і передачу органам відповідно до компетенції;

3) надає необхідні роз`яснення, довідкову інформацію за допомогою засобів телефонного зв`язку або з використанням Інтернету, а також відповіді на звернення з питань, що не потребують розгляду органами.

Відповідно до п.7 Положення №976 контактні центри забезпечують: 1) прийняття звернень за допомогою засобів телекомунікації; 2) реєстрацію звернень в Єдиній електронній базі даних звернень; 3) попередній розгляд звернень та передачу їх засобами програмно-технічного комплексу Єдиної системи на розгляд органам відповідно до компетенції; 4) надання необхідних роз`яснень та довідкової інформації за допомогою засобів телекомунікації у відповідь на звернення з питань, що не потребують розгляду органами.

Отже, звернення, що надійшло на урядову "гарячу лінію" або з використанням Інтернету через веб-сайт Урядового контактного центру, реєструються та після попереднього розгляду передаються органам відповідно до компетенції.

Як встановлено з матеріалів даної справи, що ОСОБА_1 11.05.2023 звернувся на Урядову "гарячу лінію" Міністерства охорони здоров`я України зі зверненням №МА-15597011, в якому просив надати роз`яснення щодо способу реалізації права учасника бойових дій на першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, визначене п. 10 ч. 12 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". В якості прикладу заявник повідомляє співробітнику урядової "гарячої лінії" МОЗ України про відмову прийняти його без черги до лікаря в КНП "Міська поліклініка №3" ХМР.

У відповіді №25-04/М-5543//4733-зв від 15.05.2023 Міністерство охорони здоров`я України повідомило ОСОБА_1 , що звернення розглянуто як скаргу, по суті порушених питань Марійка М.М. від 11.05.2023 №МА-15597011 передано Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції лист Міністерство охорони здоров`я України №25-04/М-5543//4733-зв від 15.05.2023 не містить відповіді на основне питання позивача, яке стосується першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, а також не містить підстав направлення звернення позивача до іншого органу.

Щодо доводів відповідача про відсутність у нього повноважень на надання роз`яснень стосовно цього питання, колегія суддів зазначає наступне.

Міністерство охорони здоров`я України у своїй діяльності керується Положенням про Міністерство охорони здоров`я України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 90) (далі Положення № 267).

Відповідно до ч. 1 вказаного Положення № 267 Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечує формування та реалізує державну політику у тому рахунку і розвитку медичних послуг, впровадження електронної системи охорони здоров`я, забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Основними завданнями МОЗ є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечення формування та реалізація державної політики у тому числі і сфері розвитку медичних послуг, впровадження електронної системи охорони здоров`я, забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (п.2 частини 3 Положення).

Згідно з п. 10 ч. 4 Положення № 267установлено, що МОЗ відповідно до покладених на нього завдань у сфері охорони здоров`я серед іншого забезпечує в межах повноважень, передбачених законом: додержання закладами охорони здоров`я, підприємствами, установами та організаціями права громадян на охорону здоров`я та прав пацієнта; організацію екстреної медичної допомоги, медичної допомоги на первинному, вторинному (спеціалізованому) та третинному (високоспеціалізованому) рівні, паліативної медичної допомоги та медичної реабілітації, організацію надання медичної допомоги за спеціальностями, у тому числі із застосуванням телемедицини; контроль і нагляд за додержанням законодавства про охорону здоров`я, зокрема про медико-соціальну експертизу, вимог, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної із трансплантацією органів та інших анатомічних матеріалів людині, та дотриманням галузевих стандартів медичного обслуговування, медичних матеріалів і технологій.

Відповідно до пп. 17 п. 4 Положення № 267 згідно покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОЗ, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Згідно з пп. 4 п. 5 Положення № 267 передбачено, що МОЗ з метою організації своєї діяльності здійснює контроль за діяльністю підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Таким чином, пільга яка встановлена п. 10 ч. 12 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" стосовно першочергове обслуговування в лікувально-профілактичних закладах, аптеках та першочергова госпіталізація, відноситься до сфери охорони здоров`я. Відповідач, повинен був надати інформацію якою володіє відповідно до покладених на нього завдань у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 393/96 передбачено, що у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до абз.9 ч. 1 ст. 19 Закон №393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Отже, звернення громадян повинно бути передане за належністю відповідному органу, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.08.2023 року по справі №640/24664/20.

Якщо під час розгляду звернення позивача відповідач прийшов до висновку, що не володіє такою інформацією, то він був зобов`язаний передати його звернення за належністю із зазначенням підстави такої передачі звернення до іншого органу.

Відповідь відповідача не містить відповіді на звернення позивача, як і підстав передачі звернення до іншого органу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не бере до уваги, як такі що не спростовують обставини справи та зроблені судами висновки.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 520/225/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц