Справа № 320/8758/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року №320/8758/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправність дій (бездіяльності) відповідача у відмови позивачу нарахування компенсаційних виплат і компенсації втрати частини доходів на суму 8634,08 грн. у зв`язку з порушенням строків з серпня 2019 року по листопад 2021 року їх виплати у грудні 2021 року за правилами приписів Закону № 2262-ХІІ і Закону № 2050-ІІІ, з врахування індексу споживчих цін по України за період із серпня 2019 року по листопад 2021 року включно 116,0% в період невиплати доходу;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсаційну виплату і компенсацію втрати частини доходів на суму 8634,08 грн. у зв`язку з порушенням строків з серпня 2019 року по листопад 2021 року їх виплати у грудні 2021 року за правилами приписів Закону № 2262-ХІІ і Закону № 2050-ІІІ з врахування індексу споживчих цін по України за період з серпня 2019 року по листопад 2021 року включно 116,0% в період невиплати доходу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправну невиплату відповідачем компенсації втрати частини доходів згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III.

Зазначає, що сума боргу щомісячної пенсії (доходу) у розмірі 8634,08 грн., за період з серпня 2019 року по листопад 2021 року, отримана позивачем у грудні 2021 року. Отже позивачем втрачена частина доходу у зв`язку з порушенням строків більше 30 (тридцяти) діб з серпня 2019 року по листопад 2021 року їх виплати, тому позивач змушений звертатися за компенсацією і відновленням порушеного права (законного інтересу) за правилами припису Закону № 2050-ІІІ.

Стверджує, що за правилами припису статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Проте відповідач протиправно цього не виконав і під час здійснення виплати заборгованості 8634,08 грн. у грудні 2021 року компенсацію не провів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив. Зазначив, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Таким чином, відповідач вважає безпідставними посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону № 2050-ІІІ з огляду на те, що положення вказаного закону підлягають застосуванню виключно за умови порушення строків виплати вже нарахованих та належних до виплати періодичних платежів, у тому числі пенсійних виплат. Зазначена сума коштів була нарахована відповідачу до виплати у зв`язку з набранням судовим рішенням законної сили.

Оскільки ГУ ПФУ в м. Києві здійснював всі нараховані пенсійні виплати позивачу у строки га згідно чинного законодавства України, а інші розміри пенсії, самостійно визначені позивачем, виплаті не підлягали, правові підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів відсутні.

Позивачем подано відповідь на відзив у якому зазначив, що вина (протиправні дії та бездіяльність) органу Пенсійного фонду України (у т.ч. ГУ ПФУ в м. Києві) встановлені судом преюдиційність обставин у справах № 640/21047/20, № 640/11789/21, № 640/18477/21.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є пенсіонером з серпня 1990 року, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві (пенсійна справа № ФА 100324) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закону №2262-ХІІ).

Відповідно до складеного ГУ ПФУ в м. Києві розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ФА 100324, позивачу за період з серпня 2019 року по листопад 2021 року донараховано суму пенсії на загальну суму 8634,08 грн. (щомісячно по 308,36 грн.). Підставою для здійснення перерахунку зазначено Постанова КМУ від 27.07.2016 № 488 про внесення змін до п.1 Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013.

Згідно списку № 1 на зарахування пенсій (допомог) на поточні (карткові) рахунки одержувачів, на картковий рахунок позивача, за період з 01.12.2021 по 31.12.2021, відповідачем перераховано 8634,08 грн.

Таким чином відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача за період з серпня 2019 року по листопад 2021 року, донараховано позивачу суму пенсії на суму 8634,08 грн. та здійснено її виплату у грудні 2021 року.

У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідачем порушено строки виплати доходу (перерахованої за період з серпня 2019 року по листопад 2021 року пенсії), що є підставою для виникнення права на виплату спірної компенсації втраченого доходу.

На звернення позивача від 15.01.2024, відповідач листом-відповіддю від 07.02.2024 № 2600-0202-8/26216, з посиланням на статтю 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ повідомив, нараховані кошти на виконання рішень судів, які наявні в матеріалах електронної пенсійної справи, підлягає виплаті в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, підстави для нарахування компенсації відсутні.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III).

Стаття 1 Закону № 2050-III передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі № 336/4675/17, від 05.10.2018 у справі № 162/787/16-а, від 29.04.2020 у справі № 420/2093/16-а сформулював висновок щодо застосування ст. 2 Закону № 2050-III у питанні компенсації, передбаченої зазначеним Законом, що виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), який зводиться до того, що основною умовою для виплати особі такої компенсації є " порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.".

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

З метою реалізації Закону № 2050-III постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з абзацу 1 пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі №200/11746/19-а, від 18.05.2023 у справах № 200/14129/19-а, № 200/14127/19-а, від 11.07.2017 № 21-2003а16, від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Тому у випадку не нарахування та невиплати відповідачем сум пенсії, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом обов`язку здійснити виплату належних позивачу сум.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з серпня 2019 року по листопад 2021 року.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити компенсаційну виплату і компенсацію втрати частини доходів з врахування індексу споживчих цін 116,0%, оскільки визначення розміру індексу споживчих цін у даному випадку відноситься до компетенції уповноважених органів, зокрема ГУ ПФУ в м. Києві.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Крім того, у позові позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Суд звертає увагу, що відповідно статті 382 КАС України встановлення судового контролю є правом суду.

У даному випадку, позивачем не доведено, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду.

Більш того, відповідно до положень статті 373 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 законодавчо забезпечена можливість позивача, як стягувача, на ефективне примусове виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні компенсаційних виплат і компенсації втрати частини доходів на суму 8634,08 грн. у зв`язку з порушенням строків з серпня 2019 року по листопад 2021 року їх виплати у грудні 2021 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсаційну виплату і компенсацію втрати частини доходів на суму 8634,08 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять чотири гривні 08 копійк) у зв`язку з порушенням строків з серпня 2019 року по листопад 2021 року їх виплати у грудні 2021 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.