Справа № 280/6524/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/6524/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (суддя Мінаєва К.В.)

у справі №280/6524/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо взяття позивача на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

зобов`язати відповідача виключити позивача із військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.2011 у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі позивач був виключений з військового обліку (на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції Закону до 15.06.2011), що підтверджується штампом у військовому квитку та паспорті. В подальшому позивачу стало відомо, що наявні у нього в документах штампи є недійсними та він підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних. Позивач вважає дії щодо його взяття на військовий облік протиправними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Суд виходив з того, що з набранням чинності змінами до ч.2 ст.28 Закону №2232-XII позивач є таким, що підпадає під дію цього Закону і вважається військовозобов`язаним як особа, яка ще не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування в запасі військовозобов`язаних другого розряду. Таким чином, у зв`язку із продовженням граничного віку перебування в запасі, позивача автоматично поновлено, незалежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки позивач не досягнув 60-річного віку, тобто повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що оскільки позивач був виключений з військового обліку 12.09.2011, то з цього часу на нього не поширювались жодні вимоги законодавства України щодо військового обов`язку та він не відносився до жодної категорії, визначеної ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 12.10.2023). Пункт 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції закону від 12.10.2023), як і будь-який інший нормативно- правовий акт України, не містить приписів, відповідно до яких взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають раніше виключенні з військового обліку громадяни України. Після події виключення позивача з військового обліку 12.09.2011, не приймалось жодного нормативно-правового акта та не вносилось жодних змін до діючих нормативно-правових актів, якими би визначався порядок взяття на військовий облік осіб, раніше виключених з нього, та відповідно до яких ІНФОРМАЦІЯ_2 або інший державний орган наділявся би повноваженнями брати на військовий облік військовозобов`язаних громадян України, які у визначеному законом порядку були раніше виключені з військового обліку. Закон України від 27.03.2014 №1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» почав поширювати свою дію виключно на перелік категорій громадян, що визначений цим Законом, які не досягли граничного віку перебування в запасі на момент набрання цим Законом юридичної сили, а не на всіх громадян, як це і випливає із положень частини 2 розділу І цього Закону, тобто, на такі категорії осіб: військовозобов`язані, особи офіцерського складу, військовозобов`язані-жінки. Позивач вказує, що зазначені категорії громадян не охоплюють поняття «всі особи, що не досягли граничного віку перебування у запасі», як це виснував суд першої інстанції. Таким чином, скаржник вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено коло осіб, на яких поширюється дія Закону №2232-ХІІ зі змінами від 27.03.2024.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , маючи військове звання «рядовий», перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 до 12.09.2011.

12 вересня 2011 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, виключив позивача з військового обліку, про свідчать відповідні штампи у військовому квитку та паспорті громадянина України.

Відповідно до п.1 ч.24 розділу 1 Закону України від 30.03.2021 року №1357-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» та Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 утворений ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_6 .

20.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача взято на облік військовозобов`язаних, у військовому квитку позивача поставлений штамп «взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Листом ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.05.2024 представнику позивача повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 з 15.05.1992. Відомості щодо виключення з військового обліку вказаного громадянина у ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутні, штамп, який наведений у копії військового квитка ОСОБА_1 , не рахується. Також повідомлено, що відповідно до статті 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі військовозобов`язаних запасу рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу 60 років. Відповідно до п.2. ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» розписані підстави постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

27.05.2024 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача з проханням повідомити, чи був ОСОБА_1 виключений 12.09.2011 з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у запасі Збройних Сил України; чи був ОСОБА_1 взятий ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовий облік військовозобов`язаних; а також надати копію рішення уповноваженої особи про взяття ОСОБА_1 на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_9 .

12.06.2024 представник позивача звернувся до відповідача із аналогічним за змістом адвокатським запитом.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.06.2024 №Ю/7366 представнику позивача роз`яснено, що запитувані документи та інформація відносно військового обліку ОСОБА_1 містять інформацію з обмеженим доступом.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо взяття позивача на військовий облік, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Позиція позивача у спірних відносинах полягає в тому, що позивач був виключений з військового обліку 12.09.2011, тому з цього часу на нього не поширювались жодні вимоги законодавства України щодо військового обов`язку та він не відносився до жодної категорії, визначеної ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 12.10.2023). Пункт 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 12.10.2023), як і будь-який інший нормативно-правовий акт України, не містить приписів, відповідно до яких взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають раніше виключенні з військового обліку громадяни України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень статті 37 Закону №2232-XII взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема, на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають зокрема громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.

Відповідно до положень п.20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є:

для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;

для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;

для резервістів - військовий квиток.

Статтею 32 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Запас військовозобов`язаних згідно з ч.1 ст. 28 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону №2232-XII військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.

Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві (ч.4 ст.28 Закону №2232-XII).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року №1169-VII внесені зміни до статті 28 Закону №2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22 липня 2014 року №1604-VII - до 60 років.

В свою чергу, приписи Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, змін не зазнали.

Отже, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII позивач підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В даному випадку спірні правовідносини щодо виключення позивача із військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів виникли у 2024 році, а тому застосуванню для врегулювання спірних правовідносин підлягають норми закону, чинні станом на вказаний час. Відтак, є безпідставними доводи скаржника, що на спірні правовідносини не поширюються приписи Закону №2232-XII зі змінами, які внесені Законом №1604-VII.

Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі №820/3113/17 щодо застосування вказаних правових норм.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. Таким чином, дія вказаного Закону у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.

Встановлені у справі обставини свідчать, що відповідно до приписів ст.28 Закону №2232-XII, чинних станом на час виникнення спірних правовідносин, позивач не досяг граничного віку перебування в запасі та вважається військовозобов`язаним.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №280/6524/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко