Справа № 300/9322/24
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2025 р. справа № 300/9322/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування стажу роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано- Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (на сьогодні - КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області») в подвійному розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач зверталась до відповідача із проханням зарахувати у подвійному розмірі до її страхового стажу період роботи в інфекційному закладі з 01.01.2004 по 01.11.2024, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із незарахуванням даного стажу при призначенні пенсії. Однак, пенсійним органом не здійснено такого перерахунку. Позивач таку бездіяльність відповідача вважає протиправними, у зв`язку із чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.12.2024 відкрив провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.18-19).

Представник відповідача скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.22-27), згідно якого просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що пенсія за віком призначена позивачу за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058) та відповідно до ч. 3, 4 ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та враховується для обчислення пільгового стажу роботи. Тобто періоди трудової діяльності до 01.01.2004 (дата набрання чинності Законом України №1058) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004 застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, на думку відповідача, після 01.01.2004 зарахування стажу роботи в закладах охорони здоров`я у подвійному розмірі законодавством не передбачено.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.

Позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25.11.2024 позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про здійснення перерахунку розміру її пенсії та дорахування стажу з 01.01.2004 по 01.11.2024 в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.14). Вказане підтверджується розпискою-повідомленням, яка міститься в матеріалах справи (а.с.12 зворотна сторона).

Як слідує із вказаної розписки-повідомлення, ОСОБА_1 надала пенсійному органу заяву про призначення пенсії, паспорт, довідку про зміну назву організації №1956/01-19, довідку №1950/01-19.

10.12.2024 відповідачем надано позивачу протокол із розрахунком, з якого вбачається, що пенсійним органом згідно заяви прийнято рішення про перерахунок пенсії від 29.11.2024 №53 (а.с.15-16).

Уважаючи бездіяльність відповідача щодо не зарахування спірних періодів у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» у подвійному розмірі, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких фактичних обставин справи та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058).

Відповідно до статті 24 Закону України №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788).

Відповідно до ст. 62 Закону України №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача від 12.11.1984 НОМЕР_1 та встановлено, що позивач з 01.04.2001 по сьогодні працює на посаді молодшої медичної сестри у КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області», тобто інфекційному закладі охорони здоров`я, що і не заперечується пенсійним органом (записи 12-26) (а.с.8-12).

Крім того, довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області» від 01.11.2024 №1950/01-19 підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 , зокрема, з 01.04.2001 і по 01.11.2024 (дата видачі довідки) працювала на посаді, робота на якій, згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується в подвійному розмірі (особам, які працювали в інфекційних закладах охорони здоров`я) (а.с.13).

Суд зазначає, що 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

В даних правовідносинах суд встановив, що протягом спірного періоду позивач працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я, що не заперечується відповідачем.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, у яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Враховуючи встановлені обставини справи та оскільки на момент призначення позивачу пенсії період роботи з 01.01.2004 підлягав зарахуванню до стажу позивача в подвійному розмірі, то суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідача щодо не зарахування на момент призначення пенсії періодів роботи ОСОБА_1 в інфекційному закладі охорони здоров`я на посаді молодшої медичної сестри, починаючи з 01.01.2004, в подвійному розмірі.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно розрахунку стажу позивача слідує, що період роботи ОСОБА_1 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» зарахований в одинарному розмірі з 01.01.2004 по 28.02.2023.

Як наслідок, саме цей період роботи позивача в інфекційному закладі охорони здоров`я (з 01.01.2004 по 28.02.2023) на посаді молодшої медичної сестри згідно вищенаведених мотивів і норм законодавства має бути враховано в подвійному розмірі.

Окрім цього, суд зазначає, що робота позивача в інфекційному закладі у спірний період відповідачем не заперечується, оскільки у розрахунку стажу у періоди як до 01.01.2004, так і після цієї дати позначені «Мед. заклад із ст. 60».

Отже, незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 28.02.2023 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

Щодо посилань відповідача, що заява від ОСОБА_1 про перерахунок пенсії до відповідача не надходила, то такі суд відхиляє, оскільки вказане спростовується долученою позивачем розпискою-повідомленням, в якій зафіксовано, що 25.11.2024 пенсійним органом прийнято від позивача заяву, яку зареєстровано за №16371, а також зафіксовано, до заяви позивачем додані пенсійному органу паспорт, довідка про зміну назву організації №1956/01-19, довідка про роботу №1950/01-19, які також містяться і в матеріалах даної адміністративної справи (а.с.12 зворотна сторона).

Також суд критично ставиться і до посилань відповідача про передчасність вимоги про зарахування в подвійному розмірі спірного стажу та що така повинна вирішуватись після вирішення питання про проведення перерахунку.

Так, з цього приводу суд наголошує, що в даному випадку вже встановлено факт звернення позивача і заявою про перерахунок пенсії. Більше того, із наявного в матеріалах справи протоколу із розрахунком стажу вбачається, що пенсійним органом згідно заяви прийнято рішення про перерахунок пенсії від 29.11.2024 №53 (а.с.15).

Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відтак, на переконання суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення, слід позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування до стажу позивача роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (на сьогодні - КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області») в подвійному розмірі.

Решта доводів відповідача на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, суд вважає адміністративний позов позивача обґрунтованим, а позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то в силу вимог частини 3 статті 139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підлягає стягненню частина сплаченого ним судового збору у розмірі 908,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 стажу роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 28.02.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (на сьогодні - КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області») в подвійному розмірі

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.