Справа № 644/11064/24
Суддя: Зайцева М. С.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Зайцева М. С.
Провадження № 2-а/644/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Зайцевої М.С.

за участю секретаря Мухіна Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Орджонікідзевського районного суду міста Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення № 304-ІП від 02.12.2024 року, якою на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн.; справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення; судовий збір покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Балаклія), ним вчасно оновлені військово - облікові дані. 02.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП № 304-ІП, якою на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн. Згідно змісту оскаржуваної постанови 22.11.2024 року о 14:00 годині встановлено факт порушення правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 . Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», № 741/2024 від 28.10.2024 року «Про продовження строку загальної мобілізації» представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 22.11.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вручена повістка № 1212 на проходження медичного огляду (ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК) та від отримання повістки, ставити свій особистий підпис про отримання повістки, про що складено відповідний акт. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив абз.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, складена з численними порушеннями вимог законодавства та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю з урахуванням наступного. Оскаржувана постанова містить суперечливі відомості, з яких неможливо визначити факт вручення чи невручення повістки, що не дозволяє встановити дійсних обставин адміністративного правопорушення та зробити висновок про те чи мало місце таке адміністративне правопорушення. Крім того, у постанові № 304-ІП не встановлено протягом якого саме часу позивач у справі повинен був пройти медичний огляд ВЛК, на підставі чого в нього виник такий обов`язок і в чому полягали дії позивача з відмови від медичного огляду. Зазначив про відсутність у відповідача повноважень на складання оскаржуваної постанови, оскільки він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Балаклія), а постанова винесена ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому вважає направлення на ВЛК без постановки на військовий облік є порушенням Постанови Кабінету Міністрів України № 560. Крім того, вказав на відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких могли б бути встановлені обставини, викладені в постанові, а саме відсутні будь - які посилання на відеозаписи, які б могли підтверджувати отримання ним повістки, відмову від отримання повістки чи відмову від проходження ВЛК. Також, зазначив про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не роз`яснені його права як особи, яка протягається до адміністративної відповідальності, не повідомлено про можливість отримання правової допомоги. Враховуючи викладене вище позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27.12.2024 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з урахуванням наступного. З 11.10.2024 Службою безпеки України у місті Харкові та Харківський області проводились тривалі антитерористичні заходи, додатковим завданням яких, є виявлення осіб, які ухиляються від військової служби. 22.11.2024 в ході здійснення вищевказаних заходів ОСОБА_1 передано співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час перевірки відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не має, не заброньований на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, останній медичний огляд проходив 18.08.2014 р. у зв`язку з чим, представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 запропоновано отримати повістку на ВЛК №1212 про явку до військово- лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою визначення його ступеню придатності до військової служби. Однак, ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від проходження медичного огляду та від отримання повістки про явку до військоволікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 на 14 годину 00 хвилин 22.11.2024 та ставити підпис в повістці відмовився, про що складено акт за вх.№22672 від 22.11.2024 р. 22.11.2024 року відносно ОСОБА_5 , уповноваженою на те особою, складений протокол №304-1 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 статті 210-1 Кодексом України про адміністративні правопорушення. При складанні адміністративного протоколу дотримані норми КУпАП щодо процедури розгляду адміністративної справи, роз`яснено ст.63 Конституції України, права, передбачені ст. 268 КпАП. ОСОБА_1 своєчасно сповіщено про місце і час розгляду справи. Клопотань, щодо переносу розгляду справи, письмових пояснень від ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило. 02.12.2024 року о 12 годині 00 хвилин відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 . На розгляд справи позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК), чим вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вина та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану. Відповідно до статті 283 КУпАП та інших вимог КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з`ясувавши всі обставини по справі, оцінивши докази, керуючись законом і правосвідомістю, начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 виніс постанову по справі №304-1 п від 02.12.2024 про накладення адміністративного стягнення. Вважають, що справа про адміністративне правопорушення вирішена у відповідності із законом, а постанова по адміністративній справі 304-1 п від 02.12.2024 законна та обґрунтована.

30.12.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача Щеглакова І.Е., відповідно до якої долучені копія повістки ВЛК №1212 та копія акту відмови від отримання повістки є неналежними, недостатніми доказами та не можуть доводити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Єдиним належним доказом відмови від вручення повістки може бути відеозапис, з якого вбачається той факт, що до військовозобов`язаного доведено зміст повістки, а також зміст акту про відмову від отримання повістки. Натомість, ІНФОРМАЦІЯ_9 не надано відеозапису вручення ОСОБА_1 повістки чи відеозапису доведення до його відома змісту акту відмови від повістки, що свідчіть про недостовірність тих даних, які зазначені в акті відмови та оскаржуваній постанові. Будь-які реальні дані, що могли б поза розумним сумнівом вказувати на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, а вся суть «обвинувачення» ОСОБА_1 ґрунтується лише на документах, що складені відповідачем в односторонньому порядку. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_9 не надано жодних доказів того, що зазначені в акті відмови особи ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), дійсно були уповноважені здійснювати заходи оповіщення. Відтак, акт відмови від 22.11.2024 р. не може вважатися допустимим доказом, адже він складений особами, чиї повноваження нічим не підтверджені. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_9 не доведено належними та допустимими доказами факт відмови позивача від повістки та проходження ВЛК, а відтак, не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також, вказав на порушення процедури направлення на ВЛК, до відзиву на позовну заяву не долучено копію направлення на ВЛК чи витяг з журналу направлень на ВЛК, що свідчить про те, що у встановленому законом порядку ОСОБА_1 на ВЛК не направлявся. ІНФОРМАЦІЯ_9 не надано жодних доказів (повісток, повідомлень, листів), які б підтверджували той факт, що позивача було проінформовано про складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи. Окрім того, роз`яснення позивачу його прав, зокрема права на правничу допомогу, також не доведено допустимими доказами. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення із підписами так свідків таким доказом вважатись не може, адже його складання взагалі не передбачено чинним законодавством.

02.01.2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до якого 22.11.2024 під час вручення повістки на ВЛК ОСОБА_1 відеозапис здійснювався на особистий мобільний телефон оператора мобілізаційного відділення ОСОБА_3 18.12.2024 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова справа № 953/10496/24 в рамках кримінального провадження в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 та за адресою місця проживання ОСОБА_3 проводились слідчі дії, під час яких, було вилучено мобільний телефон ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відеозапис не наданий суду. Крмі того, наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 01.09.2024 №434 визначені представники ТЦК та СП, які мають право вручати повістки. Таким, чином, вручати повістки та здійснювати заходи оповіщення мають право представники ТЦК та СП які визначені наказом керівника. Вважають, що справа про адміністративне правопорушення вирішена в точній відповідності з законом, а постанова по адміністративній справі 304-1П від 02.12.2024 законна та обґрунтована.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що містяться у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 № 304-ІП від 02.12.2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови 22.11.2024 року о 14:00 годині встановлено факт порушення правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 . Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», № 741/2024 від 28.10.2024 року «Про продовження строку загальної мобілізації» представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 22.11.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вручена повістка № 1212 на проходження медичного огляду (ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК) та від отримання повістки, ставити свій особистий підпис про отримання повістки, про що складено відповідний акт. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив абз.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до повістки № ВЛК 1212, виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 на ім`я ОСОБА_1 , останньому належало з`явитися до військово - лікарської комісії Індустріального району м. Харкова о 14:00 годині 22.11.2024 року для визначення придатності до військової служби.

22.11.2024 року оператором мобілізаційного відділення ОСОБА_10 та офіцером мобілізаційного відділу ОСОБА_11 складено акт відмови від отримання повістки від 22.11.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , текст повістки про явку на 14:00 год. 22.11.2024 року доведено (озвучено) ОСОБА_1 о 13:30 год. 22.11.2024 року.

22.11.2024 року оператор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_12 склав протокол № 304-І про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого 22.11.2024 року о 14:00 годині встановлено факт порушення правил військового обліку громадянином ОСОБА_1 . Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», № 741/2024 від 28.10.2024 року «Про продовження строку загальної мобілізації» представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 22.11.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , вручена повістка № 1212 на проходження медичного огляду (ВЛК) з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (ВЛК) та від отримання повістки, ставити свій особистий підпис про отримання повістки, про що складено відповідний акт. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив абз.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Так, згідно з частинами 1,2 та 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

На виконання вимог частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, оголошено проведення загальної мобілізації, суд зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення (02.12.2024) діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до абзацу 2 пункту 56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (далі по тексту Положення № 352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17.

Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки розсилається відповідним органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти.

Відповідно до пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із пунктом 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

На виконання пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Згідно з абзацом 3 частини 9 статті 29 Закону № 2232-XII поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

З аналізу наведених норм слідує, що громадянин повинен прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити про поважність причин не прибуття за повісткою.

Судом встановлено, що фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, на підставі спірної постанови від 02.12.2024 № 304-ІП слугував складений 22.11.2024 протокол № 304-І, у якому суть адміністративного правопорушення полягала у відмові від проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності для проходження військової служби, чим порушено абз. 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, зокрема пункту 40 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 вказаного Порядку передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є , зокрема, у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт того, що відповідач довів до відома позивача про необхідність прибути до ВЛК Індустріального району м. Харкова для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Наявні в матеріалах справи докази, складені відповідачем, не є належними, достатніми і допустимими доказами на підтвердження вказаної обставини.

Так, згідно акту, складеному оператором мобілізаційного відділення ОСОБА_10 та офіцером мобілізаційного відділення ОСОБА_11 від 22.11.2024 р., встановлено факт відмови ОСОБА_1 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , текст повістки про необхідність явки на 14:00 год. 22.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 доведено ОСОБА_1 о 13:30 год. 22.11.2024 року.

Доказів про те, що текст повістки доведено (озвучено) ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а саме відсутній відеозапис цієї події, що є порушенням Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року. Разом з тим, представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив вказує, що відеозапис здійснювався на особистий мобільний телефон оператора мобілізаційного відділення ОСОБА_3 , проте даний мобільний телефон вилучений під час проведення слідчих дій. Таким чином, відеозапис фіксування доведення (озвучення) змісту повістки відсутній.

Свідок - це особа, яка володіє як очевидець або в силу інших причин відомостями про факти, що підлягають встановленню й оцінці, зокрема, в адміністративному процесі (ст.91 КАС України, ст.272 КУпАП).

Матеріали справи посвідчують ту обставину, що факт вчинення правопорушення підтверджується свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , пояснення яких також не долучені до протоколу у якості доказів.

З огляду на те, що єдиним доказом оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 є протокол та спірна постанова, які засвідчені службовими особами відповідача, при цьому обов`язкові фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації під час вручення 22.11.2024 повістки не здійснювались (доказів зворотного матеріали справи не містять), відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку вручення такої та, як наслідок, не спростовано сумніву у достовірності та правдивості фактів, засвідчених вказаними особами, оскільки останні є безпосередньо зацікавленими в ході та результаті розгляду справи, а тому такі докази беззаперечно не можуть бути взяті за основу в якості підтвердження обставин вручення (доведення) повістки.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено обставин отримання позивачем повістки, та відповідно не доведено факту повідомлення ОСОБА_1 в установлений законом спосіб про необхідність з`явитись 22.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

З урахуванням вищенаведеного, вина ОСОБА_1 , яка полягала у порушенні правил Порядку № 1487 та ухиленні від виконання вимог частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII та частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII, не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та не доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, на яке послався позивач знайшло підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , керуючись статтею 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.139,242,243-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 304-ІП від 02.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ); ІНФОРМАЦІЯ_11 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складено 03 лютого 2025 року.

Головуючий: