Справа № 740/7368/24
Суддя: Гагаріна Т. О.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/7368/24
Провадження № 2-а/740/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, інспектора Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Демченка Ярослава Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

18.12.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою від 12.12.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. З даною постановою він не згоден, вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Зазначив, що 12.12.2024 він керував автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Ніжині по вул.Набережна Вороб`ївська. Він рухався по дорозі дотримуючись всіх правил дорожнього руху, перед здійсненням маневру повороту праворуч на вул.Покровська він увімкнув сигнал повороту. Після здійснення повороту його зупинив працівник поліції. Спочатку у інспектора виникла підозра, що він вживав алкогольні напої, на що він повідомив, що алкоголь не вживав і згоден пройти огляд. Потім інспектор запитав куди він їде та де працює. На його запитання про причину зупинки, поліцейській повідомив, що він не увімкнув покажчик повороту. Його заперечення інспектор не врахував та склав відносно нього постанову та притягнув до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вважає, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки при винесенні постанови інспектор поліції не надав йому докази вчинення правопорушення, не надав йому скористатися правовою допомогою, фактично розглянув справу без дотримання порядку її розгляду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.09.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

У поданому відзиві від 20.01.2025 інспектор Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Демченко Я.Г. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 12.12.2024 нарядом ГРПП №3 Ніжинського РУП у складі: інспектора ВРПП Ніжинського РУП старшого лейтенанта поліції Демченка Я. Г. та поліцейського ВРПП Ніжинського РУП старшого сержанта поліції Скиби Д. В. близько 07 год 05 хв під час патрулювання м. Ніжин вул. Покровська, згідно ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», був зупинений автомобіль «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перед поворотом не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2 (6) ПДР. Інспектором Демченком Я.Г. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за результатом якої винесено постанову ЕНА № 3646842 від 12.12.2024. Дана подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор поліцейського та автомобільний відеореєстратор. Поліцейський належним чином роз`яснив позивачу його права, та вручив постанову ОСОБА_1 , останній поставив підпис та отримав копію оскаржуваної постанови.

Матеріали позовної заяви з додатками по даній справі згідно з даними рекомендованого повідомлення отримані ГУНП в Чернігівській області 14.01.2025.

На підставі ст.262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно положень ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова серія ЕНА № 3646842 від 12.12.2024 у справі за ч.2 ст.122 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2 ст.258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст.258 КУпАПу випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Отже, інспектор при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що 12.12.2024 о 07 год 05 хв на вул.Набережна Вороб`ївська у м.Ніжині, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком пвороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п.9.2.(б) ПДР.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.9.1 (а) ПДР попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

В силу п.9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.9.3 ПДР у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

З наведених норм вбачається, що водій ТЗ здійснюючи будь-які маневри на проїзній частині, буть то початок руху від будь якого краю проїзної частини, зупинка, поворот ліворуч або праворуч, та інше, зобов`язаний подати відповідний сигнал світловими покажчиками повороту, а за їх відсутності або несправності, подати такий сигнал правою або лівою рукою.

Відповідно до п.9.4 ПДР, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (п.1.10 ПДР).

Відтак з приведеної норми слідує, що обов`язок щодо подання сигналів світлового покажчика повороту не ставиться у залежність від наявності чи відсутності дорожніх знаків перед поворотом. Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний з незначною зміною напрямку руху по відношенню до повздовжньої осі проїзної частини дороги, яким є поворот праворуч чи ліворуч.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи доводи, які стосуються вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідачем було надано суду відеозапис з службового автомобіля з відеофіксацією події та вчиненого правопорушення, а саме те, що 12.12.2024 о 07:05:40 рухається автомобіль позивача марки «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , на якому під час здійснення зміни напрямку руху не був ввімкнений світловий покажчик повороту відповідного напрямку - праворуч, а був ввімкнений уже після здійснення повороту тоді, коли відбулася зупинка автомобіля на вимогу працівників поліції.

На відеозаписі позивач посилається на те, що даний участок дороги по якому він здійснював рух, регулюється дорожнім знаком, який і встановлює порядок руху на даній ділянці вулиці, тобто він рухався по головній дорозі і тому ввімкнення покажчику повороту не є обов`язковим.

Водій, який рухаєтьться по головній дорозі, повертаючи праворуч, повинен подавати сигнал правим покажчиком повороту, оскільки він здійснюватиме маневр правого повороту (і це не залежить від кута примикання доріг). Якщо йому потрібно з`їхати на другорядну дорогу, тобто рухатися прямо, покажчик повороту не вмикати.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису до відзиву на позовну заяву, перед вказаним перехрестям були встановлені знаки 2.3 дод.1 ПДР «Головна дорога» (надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть) із табличкою 7.8 дод.1 ПДР «Напрямок головної дороги» (напрямок головної дороги на перехресті), що означає, що головна дорога на даній ділянці, змінює напрямок на перехресті.

Тобто, вказана ділянка дороги мала т-образне перехрестя і в дійсності керований позивачем автомобіль рухався по головній дорозі із поворотом праворуч, що позначені відповідним дорожнім знаком 2.3 «Головна дорога» і табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги» ПДР і мав обов`язково ввімкнути при зміні напрямку руху сигнал повороту.

У позовній заяві позивач зазначив, що при здійсненні маневру - повороту праворуч на вул.Покровська він увімкнув сигнал повороту. Проте, на відеозаписі позивач посилався на те, що рухався по головній дорозі і тому покажчик повороту не обов`язково вмикати на даній ділянці дороги.

Доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки оглянутим відеозаписом з боді-камер поліцейських спростовується зазначене.

Отже, факт адміністративного правопорушення доведений відповідачем належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП про порушення позивачем п. 9.2 (б ) Правил дорожнього руху.

Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Звертаючись до суду, позивач також посилався на те, що не були реалізовані його права скористатися юридичною допомогою.

З досліджених матеріалів справи, зокрема, з наданих суду стороною відповідача відеозаписів вбачається, що інспектор дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, представився після зупинки Т3, повідомив про причину зупинки транспортного засобу, пред`явив законну вимогу надати документи для перевірки, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вказує на те, що під час розгляду даної справи, не було встановлено порушень/обмежень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в п.32 справи «Максименко проти України», обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку та не заявляв про це під час розгляду справи.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Керуючись ч.6 ст.121, 251, 280 КУпАП, ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

постановив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, інспектора Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Демченка Ярослава Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна