Справа № 560/17673/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 27.05.2024 року № 0/14248/2406, від 27.05.2024 року № 0/14249/2406, від 27.05.2024 року № 0/14250/2406.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 , за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року. За результатами проведеної перевірки, відповідачем було складено акт № 10216/22-01-24-06/ від 19.04.2024 року. На підставі вказаного акту перевірки від 19.04.2024 року відповідачем було прийнято три податкові повідомлення-рішення від 27.05.2024 року щодо позивача, а саме: № 0/14248/2406, № 0/14249/2406, № 0/14250/2406. З вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, які необхідно скасувати.

Вказує, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було порушено встановлений порядок проведення перевірок, оскільки ані позивач, ані члени її сім`ї, за наявною інформацією, не отримували від відповідача повідомлення та наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, які як стверджує відповідач, були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 11.03.2024 року. Тобто позивач нічого не знала про те, що така перевірка взагалі має відбуватися, а про те, що перевірка відбулася, позивач дізналася лише після отримання оскаржуваних повідомлень-рішень відповідача.

Також зазначає, що не можна віднести до додаткових благ суму анульованої (прощеної) банком заборгованості позивача за кредитним договором, адже сума отриманих ОСОБА_1 від банку кредитних коштів за цим договором становить 45 000 доларів США, а вже станом на 28.11.2017 року позичальником за цим же кредитним договором було сплачено банку кошти на загальну суму 45 451,93 доларів США, що є сумарним показником всіх внесених позичальником сум на погашення цього кредиту у період з 2006 по 2017 роки. Загальна сума платежів позичальника за кредитним договором № від 09.10.2006 р. складає щонайменше 51361,93 дол. США (45 451,93+5 910), що значно перевищує суму отриманого позивачем кредиту (45000,00 дол. США). Відтак, в даному випадку неможливо вести мову про будь-яке додаткове благо, отримане позичальником в результаті прощення (списання) Банком частини заборгованості за цим кредитом. Крім цього, починаючи з 23.04.2021 року дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що контролюючим органом 11.03.202024 року направлено на адресу проживання позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 328 копію наказу від 11.03.2024 року № 1021-П та повідомлення про проведення перевірки, що відповідає вимогам податкового законодавства щодо завчасного та належного повідомлення платника податків про проведення документальної перевірки. Згідно повідомленням про вручення поштового відправлення № 328 АТ "Укрпошта", поштове відправлення вручене 13.03.2024р. та підпис особи, що отримала відправлення. Посилання позивача на те, що поштове відправлення № 328 не отримано, ні позивачем, ні членами його сім`ї не заслуговує на увагу з огляду на те, що повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача (п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270). До суду не надано докази оскарження дій оператора поштового зв`язку, тому добросовісне виконання працівниками "Укрпошти" своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного. У свою чергу, за умови отримання належного поштового повідомлення про вручення у відповідача не могли виникнути обґрунтовані сумніви щодо його недостовірності. Відтак, неотримання з незалежних від контролюючого органу причин, платником податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки надісланим контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення не свідчить про невиконання контролюючим органом обов`язку встановленого податковим законодавством щодо своєчасного та належного повідомлення платника податків про проведення перевірки та відповідно не свідчить про порушення встановленого порядку проведення перевірки контролюючим органом, відповідно таке твердження позивача щодо даного факту є безпідставним та необгрунтованим.

Зазначає, що фізична особа ОСОБА_1 , яка отримала дохід у вигляді анульованої (прощеній) заборгованості за кредитними договорами в сумі 716695,88 грн., зобов`язана була задекларувати його в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік до 1 травня 2021 року та сплатити податкове зобов`язання податку на доходи фізичних осіб в сумі 129005,26 грн. до 1 серпня 2021 року. В порушення вимог п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України за результатами проведеної перевірки фізичною особою не сплачено (занижено) податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 129005,26 грн. Вимоги щодо сплати позивачем військового збору, обрахованого з такої суми, як і застосування штрафних санкцій, є похідними за своєю суттю.

Від Головного управління ДПС у Хмельницькій області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач вказує, що дана адміністративна справа не відноситься до справ незначної складності, а отже не підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а повинна розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, надаючи йому правову оцінку враховує наступне.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 3 статті 257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що складність даної справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування не входить до категорії справ, які необхідно обов`язково розглядати за правилами загального позовного провадження, а тому суд вважає, що клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального провадження необхідно залишити без задоволення.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що у період з 10.04.2024 року по 12.04.2024 року документальна позапланова невиїзна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р., Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проводилася без участі та без відома позивача, що унеможливило ОСОБА_1 надати для перевірки будь-які документи, свої заперечення чи зауваження, вказати на відсутність будь-яких порушень з її боку, викласти особисту позицію щодо виконання/невиконання вказаних податкових зобов`язань. Вказує, що відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, без з`ясування усіх необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим було порушено законні права та інтереси позивача. Просить задовольнити позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в повному обсязі.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив та вказує, що ГУ ДПС у Хмельницькій області правомірно визначено фізичній особі ОСОБА_1 грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), а винесені на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України податкові повідомлення-рішення від 27.05.2024 року № 0/14248/2406 на 161256,57, від 27.05.2024 року № 0/14249/2406 на 13 438,05 грн., від 27.05.2024 року № 0/14250/2406 на 340 грн. є такими, що не підлягають скасуванню. Просить у задоволенні позовної заяви фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

На підставі ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1, п.78.4, п.78.6 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82, з урахуванням пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 11.03.2024р. № 1021-П про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань повноти нарахування податків і зборів від отриманого доходу у вигляді вартості додаткового блага за 2020, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року.

Контролюючим органом 11.03.202024 року направлено на адресу проживання позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 328 копію наказу від 11.03.2024 року №1021-П та повідомлення про проведення перевірки. Згідно повідомленням про вручення поштового відправлення № 328 АТ "Укрпошта", поштове відправлення вручене 13.03.2024р. та підпис особи, що отримала відправлення.

За результатами перевірки складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 19.04.2024 № 10216/22-01-24-06/ щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. від 19.04.2024 №10216/22-01-24-06 та встановлено наступні порушення:

- вимог абз. "д" п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст. 164, п.167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179 ПК України в результаті чого не сплачено (занижено) податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік в сумі 129005,26 грн.;

- вимог п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п 179.1 ст. 179 ПК України в результаті чого фізичною особою ОСОБА_1 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік.;

- вимог п.п. 168.4.1, п. п. "в" 168.4.5 п. 168.4 ст. 168 та п.п.1.6, п.п. 1.4 п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору на суму 10750,44 грн.

Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 19.04.2024 №10216/22-01- 24-06 направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується повідомленням про вручення № 210. Згідно повідомленням про вручення поштового відправлення № 210 АТ "Укрпошта", поштове відправлення вручене 02.05.2024р. та підпис особи, що отримала відправлення.

На підставі вказаного акту перевірки від 19.04.2024 року відповідачем було прийнято три податкові повідомлення-рішення від 27.05.2024 року щодо позивача, а саме:

- № 0/14248/2406 (сума збільшеного грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб - 129 005,26 грн., а також штрафні санкції - 32 251,31 грн.);

- № 0/14249/2406 (донараховано військовий збір - 10 750,44 грн., а також штрафні санкції - 2 687,61 грн.);

- № 0/14250/2406 (штрафні санкції за податком на доходи фізичних осіб - 340 грн.).

Податкові повідомлення-рішення від 27.05.2024 року направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу, що підтверджується повідомленням про вручення № 070.

Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними - такими, що складені та прийняті всупереч вимог чинного законодавства, не відповідають дійсним (фактичним) обставинам, порушують права та законні інтереси позивача, а тому звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.2. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Як визначено статтею 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Як встановлено судом, документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 проведено відповідно до наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 11.03.2024 року № 1021-П.

В акті перевірки від 19.04.2024 № 10216/22-01-24-06/ зазначено, що згідно отриманої інформації від відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування ДПІ у м. Хмельницькому стало відомо, що ОСОБА_1 у 2020 році отримала дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом - у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до її початку. З наказом про проведення перевірки, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Ця вимога є обов`язковою, в тому числі і при проведенні позапланової документальної невиїзної перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 11.03.2024 податковим органом прийнято наказ № 1021-П та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 .

Даний наказ та повідомлення про проведення перевірки направлені податковим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача, яка міститься в базах даних податкового органу та як слідує із дослідженої судом копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначене поштове відправлення отримане позивачем 13.03.2024. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Акт перевірки за змістом пункту 86.8 статті 86 ПК України є підставою для прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу податкового повідомлення-рішення (у випадках, визначених статтею 54 ПК України).

Щодо нарахування позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та штрафу за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Як встановлено пунктом 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

За пп. 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Крім того, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Отже, під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17.

За змістом підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, що діяла на момент списання позивачу кредитної заборгваності) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання щодо обов`язку сплатити податок на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання (прощення) боргу кредитором, відповідач виходив з податкової інформації (відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України) про суми виплачених доходів ОСОБА_1 , сума доходу нарахована/ виплачена - 716695,88 грн. за ознакою доходу "126" додаткове благо, сума податку нараховано/ перераховано до бюджету 0,00грн.

Підпунктом "б" пункту 176.2 статі 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду.

Довідник ознак доходів фізичних осіб (додаток до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 за ознакою доходу "126" передбачає відображення доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

Суд враховує, що за змістом підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведені вище норми вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Тому боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку.

З повідомлення АТ "Укрсиббанк" від 12.05.2020 р. № 1134, що міститься в матеріалах справи вбачається, що станом на 12.05.2020 р. за позивачем обліковувалася кредитна заборгованість у сумі 42 335,50 USD, що складає 1135421,18 грн. по курсу НБУ, однак АТ "Укрсиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості позивача, що станом на 12.05.2020 р. становить 26 722, 84 $, що складає 716695,88 грн. та є сумою основного боргу.

В повідомленні банку також зазначено: "... Звертаємо вашу увагу, що відповідно до п.п. "д" 164.2.1.7 п. 164.2 ст. 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом є вашим доходом, отриманим як додаткове благо, і вам необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 16-1 Розділу 10 ХХ ПК України.".

Листом від 14.06.2021р. за номером № 6942/6/22-01-24-08 ГУ ДПС у Хмельницькій області звернулось до АТ "Укрсиббанк" з проханням надати засвідченні копії документів, які підтверджують виконання кредитором п.п. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме: копію договору або копію повідомлення боржника про анулювання (прощення) суми боргу платника податків з його особистим підписом або копією відповідного листа-повідомлення про анулювання боргу з відміткою про вручення, із зазначенням суми прощеного (анульованого) боргу (тіла кредиту).

У відповідь, АТ "Укрсиббанк" надіслав відповідачу лист від 29.05.2021р. № 17-2-03 48182 АТ "Укрсиббанк" в якому зазначено "....підтверджуємо інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 у 2020 році, у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за ознакою доходу "126". Доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 ст. 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1 ДФ. Відповідно до підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 ст. 164 РК України боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Таким чином, Банком виконано усі функції податкового агента відповідно до вимог чинного законодавства".

Суд враховує, що матеріали справи містять інформацію з документальним підтвердженням того, що анульований банком борг в сумі 716695,88 грн. складається виключно із суми основного боргу та не містить у своїй структурі процентів за користування кредитом, що підтверджується листом АТ "Укрсиббанк" від 29.05.2021р. № 17-2-03-48182.

Отже, цими письмовими доказами підтверджено, що позивачу прощено заборгованість за "тілом" кредиту в сумі 716695,88 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до пп. "д" пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2020 рік.

Відтак, як встановлено судом, позивачу здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), у зв`язку з чим сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

При цьому суд наголошує, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України в тій редакції, яка діяла на момент проведення списання банком заборгованості позивачу 2020 році.

Тому, суд відхиляє доводи позивача, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, з посиланням на норми ПК України, які набрали чинності з 2021 року. Суд зазначає, що зміни до ПК України, які визначають безнадійною заборгованість фізичної особи, яка залишилась непогашеною перед іпотекодержателем після здійснення згідно зі ст.36 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, набрали чинності в квітні 2021 року, а тому не поширюються на спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач, як платник податку, зобов`язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага, отриманого від АТ "Укрсиббанк" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості.

Відтак, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 27.05.2024 року № 0/14248/2406, яким збільшено на 129005,26 грн. грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, а також штрафні санкції - 32251,31 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № 0/14249/2406 від 27.05.2024 про збільшення позивачу грошового зобов`язання з військового збору у сумі 13438,05 грн та № 0/14250/2406 від 27.05.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340,00 грн за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, суд виходить із того, що Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, відповідно до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 1-6 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для нарахування та утримання військового збору, так само як і податку на доходи фізичних осіб, у даному випадку є наявність факту отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага. За таких обставин правомірним є визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Аналогічна правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин відповідних норм права у взаємозв`язку із обставинами справи, що подібні до цієї справи, висловлена Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №260/769/19.

З огляду на зазначене дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага, включається до загального річного (місячного) оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%, тому сума військового збору згідно з податковим повідомленням-рішенням № 0/14249/2406 від 27.05.2024, яким збільшено на 13438,05 грн (у тому числі за податковим зобов`язанням 10750,44 грн та за штрафними санкціями 2687,61 грн) нарахована позивачу контролюючим органом також правомірно.

Підпунктом "в" пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено обов`язок платників податку подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 ПК України).

Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 179.1, 179.7 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пункт 120.1 статті 120 ПК України).

Враховуючи, що позивач у встановлений строк не подав декларацію, притягнення його до відповідальності за це порушення є правомірним.

З огляду на викладене та на підставі досліджених доказів у справі суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.05.2024 року № 0/14248/2406, від 27.05.2024 року № 0/14249/2406, від 27.05.2024 року № 0/14250/2406, в цілому винесено відповідачем з дотримання вимог закону, а тому відсутні підстави для його скасування.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 44070171)

Головуючий суддя П.І. Салюк