Справа № 580/11813/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року справа № 580/11813/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Бердника В.В. від імені ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

27.11.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Бердника В.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (18001, м.Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 223; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною і скасування постанови від 08.10.2024 №135248 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн;

стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судового збору в сумі 968,96грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач прийняв спірне рішення без урахування відомостей про припинення підприємницької діяльності позивачем. Вважає, що не допустив порушень.

02 грудня 2024 року ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного провадження.

17.12.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю у задоволенні позовної заяви, оскаржувану постанову залишити в силі. Стверджує, що оскаржуване рішення прийняв з дотриманням вимог закону за факт відсутності на момент перевірки у водія паперової копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, за що закон передбачає відповідальність. Водночас термін дії наданого протоколу закінчився, оскільки перевірка технічного стану транспортного засобу була проведена більше року тому. За змістом статтей 1, 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні фізичною особою перевезень пасажирів на таксі із застосуванням праці найманих водіїв, визначення особи автомобільним перевізником не ставиться у залежність від наявності чи відсутності в неї статусу фізичної особи-підприємця. Відповідно до наданого водієм на момент перевірки тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 дійсного до 16.01.2025, транспортний засіб марки DAEWO Lanos д.н. НОМЕР_3 належить позивачу. Також водій пред`явив ліцензію серії АЕ №264728, відповідно до якої позивачу дозволено здійснювати перевезення пасажирів на таксі. На момент перевірки будь-яких документів, які б вказували на той факт, що автомобільним перевізником виступала інша особа відмінна від позивача водієм не надано. Водій не заперечував, що в даному випадку автомобільним перевізником був саме позивач. Під час проведення перевірки водій підтвердив здійснення перевезення пасажира на таксі. Про це також свідчить наявність шашки на даху автомобіля. Окрім того, в салоні автомобіля був один пасажир. Тому протилежні доводи позивача не обґрунтовані.

25.12.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовну заяву. Обґрунтовуючи зазначив, що позивач не є суб`єктом господарювання, а тому не може нести відповідальність, передбачену ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Із матеріалів перевірки не встановлено суми оплати за проїзд, не отримано пояснень у пасажирів, чи здійснювали або чи будуть вони здійснювати оплату за перевезення та не долучено таких пояснень до матеріалів справи. Відповідач не з`ясував комерційної основи такого перевезення. Посилався на висновки Верховного Суду у постановах від 12.06.2024 у справі №140/2050/22, від 14.12.2023 у справі №140/6000/22, від 07.12.2023 у справі №620/18215/21, від 14.12.2023 у справі №240/6269/23.

31.12.2024 від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що на момент перевірки будь-яких документів, які б вказували на той факт, що автомобільним перевізником виступала інша особа, а не позивач водій не надав. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 22.02.2023 у справі №240/22448/20 Автомобільним перевізником є також фізичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи вантажів транспортним засобами. Тому відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання не момент перевірки не звільняє його від відповідальності.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що позивач 30.03.2000 був зареєстрований як фізична особа підприємець, основний вид діяльності « 49.32 Надання послуг таксі.». 19.11.2023 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 14.08.2024 № 001515 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено Акт від 20.08.2024 № 062132, в якому зафіксовано, що під час здійснення перевірки 20.08.2024 о 09 год. 35 хв. транспортного засобу, марки DAE WOO LANOS легковий, номерний знак НОМЕР_3 , серія та номер свідоцтва НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , номер дорожнього листа , транспортний засіб належить позивачу, адреса: Черкаська обл., м.Сміла, вул.Черняховського, 34, виявлено порушення ст.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме перевізник не забезпечив виконання вимог Закону у сфері перевезення пасажирів відсутня паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, порушено вимоги п.18 постанови КМУ від 19.05.2023 №514. На момент проведення перевірки документів у водія відсутня паперова копія протоколу проведення технічного стану вказаного вище транспортного засобу, відповідальність за порушення передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". У відомостях про пояснення водія зазначено, що водій від надання пояснень та підпису акту відмовився.

Позивач був присутній на розгляді справи про притягнення до відповідальності та застосування адміністративно-господарського штрафу 08.10.2024 під час розгляду справи щодо вказаного вище Акту перевірки, що підтверджується його підписом у повідомленні про розгляд справи.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальник Відділу Державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті виніс постанову від 08.10.2024 №135248 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. У ній зазначив, що 20.08.2024 об 09:35 год за адресою: 916км + 897м, а/д М-30, Дніпропетровська обл., за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував ТЗ марки ДЕУ д.н. НОМЕР_3 , здійснював перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», за що притягується до відповідальності (далі - спірне рішення).

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність відповідача базується на Положенні про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №103 (далі Положення №103). У пункті 1 зазначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту відповідач здійснює для виконання Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-ІІІ).

Згідно з ч.14 ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч.ч.17, 18 ст.6 Закону №2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Згідно з ч.20 ст.6 Закону №2344-ІІІ порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок №1567.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567), рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з п.14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Отже, відповідач уповноважений проводити рейдові перевірки та серед іншого перевіряти наявність визначених ст.ст. 39, 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Тобто, у заявлених спірних правовідносинах діяв у межах владних повноважень.

Відповідно до п.20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пункт 21 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Суд урахував, що відповідач вказаних вище вимог законодавства дотримався та за результатами рейдової перевірки склав вказаний вище акт, в якому зробив відповідні записи.

Щодо виявлених порушень, зазначених у спірній постанові.

Відповідно до ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону №2344-ІІІ документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Отже, вказаний вище перелік документів не є вичерпним та законодавством можуть визначатися інші документи, які вказані вище особи зобов`язані мати при собі.

Згідно з абз.1 ст.35 Закону №2344-ІІІ послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Відповідно до абз.13-16 ст.35 Закону №2344-ІІІ послуги з перевезення на таксі надаються громадянам у порядку черги на стоянках таксі та на шляху прямування, а також на замовлення (звичайне, термінове, нічне) усне, письмове чи за телефоном.

Послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення можуть надаватися тільки за попередньою домовленістю із замовником послуг і не можуть надаватися на стоянках таксі та на шляху прямування автомобіля громадянам, з якими не було попередньої домовленості про послугу.

Суб`єкти господарювання, які використовують легкові автомобілі на замовлення, мають право включати витрати на ці послуги до собівартості продукції тільки за умови, що у перевізника є відповідна ліцензія і з ним укладений письмовий договір на обслуговування.

Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст.49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний:

мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;

забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);

дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Водночас Закон України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» (далі ЗУ №3353-XII) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Статтею 35 ЗУ №3353-XII визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

Забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, а також доступом до загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюється на платній основі. Порядок забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів, доступом до зазначеної загальнодержавної бази даних та розмір плати за надання таких послуг встановлює Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, які належать військовим формуванням, Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту, покладається на ці формування та органи.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, зареєстрованих іншими уповноваженими державними органами, затверджує Кабінет Міністрів України за поданням цих органів.

Відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 19 травня 2023 року №514 (далі постанова КМУ №514) перевірка конструкцій та технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

У разі негативного результату або невідповідності даних у реєстраційних документах на транспортний засіб даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4, який видається замовнику (водію). У разі встановлення незначної невідповідності технічного стану транспортного засобу дозволяється експлуатація транспортного засобу протягом трьох робочих днів з дати видачі акта невідповідності технічного стану транспортного засобу.

Обсяги перевірки технічного стану транспортного засобу та коди оцінки його невідповідності наведено в додатку 5.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку, а також призначення транспортного засобу в разі проведення додаткової перевірки транспортного засобу згідно з обсягами перевірки для автобуса, призначеного для перевезення школярів або осіб з інвалідністю, автомобіля таксі, спеціалізованого санітарного автомобіля бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, великогабаритного та великовагового транспортного засобу, транспортного засобу, що використовується для перевезення небезпечних вантажів, або учбового транспортного засобу.

Протокол, який видано з порушенням цього Порядку, Вимог до перевірки або містить неповну та/або недостовірну інформацію, є недійсним. Зазначення виконавцем неповної та/або недостовірної інформації в протоколі є порушенням.

Суд урахував, що під час проведення 20.08.2024 рейдової перевірки транспортного засобу водій ОСОБА_2 надав перевіряючим протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01224-00123-23 від 17.02.2023, в якому зазначена дата проведення наступної перевірки - не пізніше 17.02.2024, тобто на дату перевірки він був недійсний.

Отже, законодавством встановлено обов`язок водія мати і надавати під час проведення перевірки працівникам Укртрансбезпеки обов`язкові документи, визначені ст. 39 Закону №2344-ІІІ та іншим законодавством України, зокрема ст.35 ЗУ №3353-XII, п.18 постанова КМУ №514, при здійсненні ним пасажирських перевезень, у тому числі паперову копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, а автомобільного перевізника - забезпечити їх наявність у водія.

Щодо доводів позивача про те, що він не є перевізником у розумінні положень Закону№2344-ІІІ та на момент перевірки припинив підприємницьку діяльність, суд урахував.

Абзацом 1 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

У розумінні вимог ст. 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Верховний Суд аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують пасажирські перевезення, одним із яких є протокол перевірки технічного стану транспортного засобу у якому, відповідно зазначаються, зокрема, відомості щодо перевізника.

Відповідно до наданого водієм на момент перевірки тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2 дійсного до 16.01.2025, транспортний засіб марки DAEWO Lanos д.н. НОМЕР_3 належить позивачу. Також водій пред`явив Ліцензію серії АЕ №264728, відповідно до якої позивачу дозволено здійснювати перевезення пасажирів на таксі. Фотоматеріалами справи проведення перевірки підтверджується, що на вказаному транспортному засобі встановлена «шашка Таксі», яка вказує на зайняття діяльністю в сфері таксі. Крім того, в акті перевірки водій не заперечував про факт здійснення перевезення пасажира саме на таксі та про те, що автомобільним перевізником був саме позивач. Тому протилежні доводи позивача не обґрунтовані та не враховані судом.

Та обставина, що особа не є фізичною особою-підприємцем, не позбавляє її можливості здійснювати перевезення вантажів.

Отже, відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки, не звільняє його від відповідальності, оскільки під час перевірки встановлено, що позивачем за допомогою водія ОСОБА_2 здійснювалося перевезення пасажира на таксі за відсутності діючого протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, за що ч. 3 ст. 60 Закону №2344-ІІІ передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких, за визначенням статті 1 цього Закону, належить позивач.

Висновки Верховного Суду у постановах від 12.06.2024 у справі №140/2050/22, від 14.12.2023 у справі №140/6000/22, від 07.12.2023 у справі №620/18215/21, від 14.12.2023 у справі №240/6269/23, на які представник позивача посилався у відповіді на відзив не підлягають врахуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються інших учасників та правовідносин, зокрема, перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення за відсутності копії договору із замовником послуг, здійснення вантажних перевезень за умови передачі транспортного засобу в оренду та суборенду, тобто не є подібними для цієї справи.

Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Вказаних вимог відповідач дотримався.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку №1567). За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку №1567 (пункт 27 Порядку №1567).

За перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону, абзац 3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ встановлює штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відсутність в автоперевізника будь-якого, передбаченого законом, обов`язкового документа для здійснення перевезень на момент перевірки є підставою для притягнення його до відповідальності у формі штрафу вказаного розміру.

Спірним рішенням позивача притягнуто до відповідальності саме за відсутність на момент проведення перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Розмір санкції відповідає вимогам закону. Відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв з дотриманням вимог вказаного вище законодавства правомірно. То ж доводи позивача не обґрунтовані, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на результат вирішеного спору відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову адвоката Бердника В.В. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (18001, м.Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 223; ) про визнання протиправною і скасування постанови від 08.10.2024 №135248 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00грн.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ
Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 31.01.2025.