Справа № 420/7832/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7832/24

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Дата і місце ухвалення 11.11.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просила:

- визнати противоправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) у незарахуванні ОСОБА_1 пільгової вислуги років у співвідношенні один місяць служби за три місяці, під час прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (або бойових діях) під час дії правового режиму воєнного стану, за час проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_2 ) у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року, у відповідності до вимог підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок пільгової вислуги років ОСОБА_1 у співвідношенні один місяць служби за три місяці, під час прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (або бойових діях) під час дії правового режиму воєнного стану, за час проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_2 ) у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року, у відповідності до вимог підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) внести зміни до наказу від 03.02.2023 року № 75-ос, стосовно перерахунку ОСОБА_1 пільгової вислуги років у співвідношенні один місяць служби за три місяці, під час прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (або бойових діях) під час дії правового режиму воєнного стану, за час проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_2 ) у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року, у відповідності до вимог підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року позивач проходила службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні, який приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Апелянт зазначає, що основним обґрунтування для відмови у задоволенні позовних вимог було те, що в Україні не було введено режим воєнного часу, однак відповідно до положень Закону України «Про оборону України» воєнний час настає не тільки з моменту оголошення стану війни, а і з моменту фактичного початку воєнних дій.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №75-ос від 03.02.2024 р. ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу Військова частина НОМЕР_2 . У цьому наказі, зокрема, зазначено, що вислуга років позивача «пільгова військова» становить 00 р. 08 м 27 днів (а.с. 10).

З огляду на приписи підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, 05.02.2024 р. позивач звернулася до відповідача з вимогою здійснити перерахунок вислуги років на пільгових умовах у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року, у відповідності до вимог підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 (а.с. 58).

Листом відповідача від 01.03.2024 р. (вих. № 08/М-94/176) позивачу було відмовлено в задоволенні цих вимог у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують участь позивача у бойових діях у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування пільгової вислуги років у співвідношенні один місяць служби за три місяці у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та приймаючи рішення, дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування позивачу пільгової вислуги років у співвідношенні один місяць служби за три місяці, під час прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України (або бойових діях) під час дії правового режиму воєнного стану, за час проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці:

- участь у бойових діях у воєнний час;

- час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

- час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;

- таємно;

- час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно п.1 цієї Постанови для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба у Державній прикордонній службі.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач вважає, що період проходження нею військової служби за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року підлягає зарахуванню у пільговому обчисленні один місяць за три, оскільки зазначений підрозділ Державної прикордонної служби України приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача визначених підпунктом «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393, підстав для зарахування вислуги років на пільгових умовах.

Дійсно, відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про оборону України», з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Водночас, жодних доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях в період з 24.02.2022 року до моменту звільнення з військової служби матеріали справи не місять.

Судом першої інстанції вірно відхилено посилання позивача на те, що підтвердженням «виконання бойових завдань у період дії військового стану» є отримання нею щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, оскільки за участь в бойових діях під час дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода до 100000 гривень, а не 30000 гривень, які виплачувались позивачу щомісячно.

Таким чином, отримання вищевказаної додаткової винагороди не є підставою для зарахування до вислуги років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяці) у відповідності до вимог підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, навіть враховуючи введення правового режиму воєнного часу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено, що вона брала участь у антитерористичній операції. Проходження позивачем військової служби у період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року у Військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується в Одеській області, виключає проходження нею у зазначений період служби у військовому резерві. Судом першої інстанції також вірно встановлено відсутність доказів, що позивач в період з 24.02.2022 року по 03.02.2024 року з метою виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях відряджалась поза межі постійної дислокації Військової частини НОМЕР_2 .

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, з огляду на відсутність в матеріалах справи жодних доказів наявності підстав для зарахування вислуги років у пільговому обчисленні згідно підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, якими повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.01.2025 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька