Справа № 320/42521/24
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м.Київ справа №320/42521/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Будпостач" з позовом до Тернопільської митниці в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці від 10.06.2024 №UA403070/2024/000164/1 про коригування митної вартості товарів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно зобов`язав декларанта надати додаткові документи за відсутності підстав, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, в результаті незаконно вчинив наступні дії, спрямовані на коригування митної вартості.

Відповідач у відзиві заперечував проти позовних вимог. Разом з тим, відповідачем не спростовано аргументи позивача. Пояснення у відзиві фактично зводяться до дублювання підстав для рішення Тернопільської митниці від 10.06.2024 №UA403070/2024/000164/1.

Також від відповідача надійшла заява про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Тернопільська митниця як підстави для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін зазначає на важливість справи та бажання надати усні пояснення додаткові пояснення по справі.

Суд відмовляє в задоволення вищевказаної заяви, оскільки відповідачем не вказано обставин, які свідчили б, що справа № 320/42521/24 не відноситься до справ незначної складності, а також не вказує перешкод для викладення та надання усних пояснень, які бажає надати, в письмовому вигляді.

Враховуючи вищевикаледене, відповідачем не доведено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Дослідивши обставини справи судом було встановлено наступне.

07.11.2023 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією NANJING CODEAL CORP, LTD (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено контракт №1697 , відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець приймає та оплачує: сумки для інструментів, одинарні сумки та ремні, монтажні сумки, органайзері, аксесуари, запасні частини до них та інше, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту. Умови поставки вказуються в інвойсах згідно з Інкотермс 2020.

Попередньо, 29.03.2011 для організації та забезпечення транспортно-експедиційних послуг позивач уклав з ТОВ «Формаг» договір транспортного експедирування №2903.

24.02.2020 для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» договір транспортного експедирування №UA00072711.

14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

05.10.2022 для перевезення вантажів автомобільним транспортом позивач уклав з ТОВ «Транс Кардинал» договір транспортно-експедиційних послуг.

07.11.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та виписав проформу інвойс №24NCLA1303 (див. додаток 4) для оплати товарів сумок за ціною 26 362,00 доларів США на умовах поставки FOB порт SHANGHAI Китай правил Інкотермс 2020.

06.12.2023 позивач на підставі контракту від 07.11.2023 №1697 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №241 грошові кошти в розмірі 7 900.00 доларів СПІА.

13.03.2024 продавець виписав комерційний інвойс №CDLB0303-24 за ціною 26 362.00 доларів США (див. додаток 6), на умовах поставки FOB порт SHANGHAI Китай правила Інкотермс 2020.

14.04.2024 для переміщення товарів в Україну митними органами Китаю була оформлена митна декларація №01316353 за ціною 26 362.00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі.

17.04.2024 позивач платіжним дорученням 219 перерахував продавцю 18 462 доларів СПІА. Загалом позивач сплатив за товари 26 362 доларів США.

17.04.2024 продавець передав товари експедитору для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент CWDN20240402 ( див. додаток 9), а також на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №24С3201А0154/00208.

23.05.2024 позивач направив до митних органів лист-повідомлення про характеристики товару, що поставляється згідно з комерційним інвойсом №CDLB0303-24.

30.05.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг з транспортування товарів, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав рахунок фактуру №, а компанія Maersk A/S (Данія) виписала інвойс №.

04.06.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав позивачу довідку про транспортні витрати №19. У довідці зазначено, що вартість послуг транспортування товарів в контейнері за межами території України складає в розмірі 57 388,56 грн, а також 204,80 доларів США. Вантаж не страхувався.

04.06.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг ТОВ «Формаг» виписав рахунок №2406049 на суму 2 768,20 грн та надав позивачу довідку №1498 про транспортні витрати, а саме за оформлення документів в м. Гданськ (Польща), склали 2 768,20 грн..

04.06.2024 для оплати позивачем транспортних послуг ТОВ «Транс Кардинал» виписав рахунок №4-06-04 та надав позивачу довідку №04062024 про транспортні витрати з міжнародного перевезення по маршруту Гданськ - Рава-Руська по з транспортування вантажу. CMR 216202, що склали 46273,56 грн. Страхування вантажу не здійснювалося.

На підставі міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 04.06.2024 №216202 товари були доставлені до Тернопільської митниці.

04.07.2024 позивач направив лист до Держмитслужби України, що він здійснив 100% оплату постачальнику NANJING CODEAL CORP, LTD (Китай) по інвойсу №CDLB0303-24 від 13.03.2024 в сумі 26 362 доларів СІІІА відповідно до контракту 1697 від 07.11.2023 згідно з платіжними інструкціями №241 від 06.12.2023 - 7 900 доларів США та № 219 від 17.04.2024 - 18 462,00 доларів США. Також повідомив, про те що даний вантаж не страхувався та перевізнику не оплачували за страхування.

07.06.2024 позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA44U0 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 26 362,00 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA44U0 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA403070/2024/000259 виписаної відповідачем, а саме:

- Договір (Контракт) №1697 від 01.07.2014;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару 07.11.2023;

- Рахунок-фактура(інвойс) CDLB0303 13.03.2024;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті №241 від 06.12.2023;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті №219 від 17.04.2024;

- Митну декларація країни відправника 001316353 від 14.04.2024;

- Коносамент CWDN20240402 від 17.04.2024;

- Сертифікат походження товару 24С3201А0154.00208 від 17.04.2024;

- Рахунок-фактуру Мерск Україна Лтд про надання транспортних-експедиційних послуг № від 30.05.2024;

- Договір (Контракт) №1697 від 01.07.2014;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару 07.11.2023;

- Рахунок-фактура(інвойс) CDLB0303 13.03.2024;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті №241 від 06.12.2023;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті №219 від 17.04.2024;

- Митну декларація країни відправника 001316353 від 14.04.2024;

- Коносамент CWDN20240402 від 17.04.2024;

- Сертифікат походження товару 24С3201А0154.00208 від 17.04.2024;

- Рахунок-фактуру Мерск Україна Лтд про надання транспортних-експедиційних послуг № від 30.05.2024;

- Рахунок-фактуру MAERSK A/S від 30.05.2024;

- Довідку про транспортні витрати «Мерск Україна Лтд» №19 від 04.06.2024;

- Рахунок-фактуру ТОВ «Формаг» №2406049 від 05.06.2024;

- Довідку ТОВ «Формаг» про транспортні витрати №1498 від 05.06.2024;

- Рахунок-фактуру ТОВ «Транс Кардинал» №4-06-04 від 04.06.2024;

- Довідку ТОВ «Транс Кардинал» про транспортні витрати №04062024 від 04.06.2024;

- Автотранспортну накладну 216202 від 04.06.2024;

- Договір перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем та Maersk №UА00072649 від 14.02.2022;

- Договір «Мерск Україна Лтд» транспортного експедирування №ІІА00072711 від 24.02.2020;

- Інформація з джерел інтернет;

- Каталожні дані;

- Декларацію митної вартості.

07.06.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1026340, у якому зазначив, що «Відповідно до ч. 2 ст 53 МК України прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме:- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; -транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати транспортування не включенні у вартість товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалось страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. З ст. 53 МКУ прошу надати документи, що - підтверджують заявлену митну вартість, а саме: - виписку з бухгалтерської документації; - Ліцензійні чи авторські договори покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; -висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

10.06.2024 у відповідь на електронне повідомлення позивач направив до митного органу листа , у якому позивач повідомив, що по Вантажній митній декларації № №UА44U0 разом з декларацій надані;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті №241 від 06.12.2023;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті №219 від 17.04.2024;

- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару 07.11.2023;

- Каталожні дані;

- Митна декларація країни відправника 001316353 від 14.04.2024 Додатково були надіслані:

- Інформація з джерел інтернету;

- Лист про оплату страхування.

Надати інші додаткові документи немає можливості.

10.06.2024 Тернопільська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА403070/2024/000164/1, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів за резервним методом на рівні 5,3227 долара СIА за кг.

10.06.2024 Тернопільська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UА403070/2024/000259.

10.06.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №24UА14U3, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мита 20 739,47 грн, ПДВ на 37 331,05 грн, всього на 58 070,52 грн.

Правове регулювання суду.

Згідно з частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України.

Згідно статті 1 МК України, правовідносини з питань державної митної справи Документ сформований в системі регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, іншими законами України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правовими актами, виданими на основі та на виконання Митного кодексу України та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно з приписами ст.ст. 49, 50 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються серед іншого для нарахування митних платежів. При цьому, митна вартість товарів визначається безпосередньо декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 МК України. Зокрема декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівліпродажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В електронному повідомленні від 06.09.2024 №1061209 відповідач не навів жодних обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не вказав жодних обґрунтованих доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач діяв всупереч законодавства з огляду на таке.

В електронному повідомленні від 07.06.2024 №1026340 відповідач не навів жодних підстав для витребування додаткових документів, не навів жодних доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надіслане митницею повідомлення про надання документів не містить інформації, що дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами.

Крім того, відповідач в електронному повідомленні зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за основним методом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду вказаною у постанові від 12.05.2020 у справі №1.380.2019.002109, адміністративне провадження №К/9901/8915/20, передбачене частиною 5 статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, вказаною у постанові від 16.12.2020 у справі № 820/6512/15, адміністративне провадження № К/9901/32320/18 Суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції, яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі № 21-498а15).

Протиправність дій митного органу підтверджується Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року", у якій у пункті 2 Висновків зазначено: «На виконання такого принципу державної митної справи, як принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, митний орган повинен обгрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари».

Отже, митний орган в електронному повідомленні 07.06.2024 №1026340 не обґрунтував причини витребування додаткових документів, не зазначив конкретні обставини, які викликали відповіді^ сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості і в результаті протиправно прийняв спірне рішення.

Відповідач у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначив обставини, які не свідчать про правомірність витребування додаткових документів та про наявність сумнівів для коригування митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного рішення, як підставу для витребування додаткових документів та корегування митної вартості зазначено, що «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.

- АСУР згенеровано наступні форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2;

- У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість подібного товару згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою;

- Прайс-лист від 07.11.2023 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкретність та прайс-лист містить інформацію щодо цін на товари, що стосуються лише даної зовнішньо-економічної операції;

- Відповідно до коносамента від 17.04.2024 №CWDN20240402 до перевезення вантажу залучались треті особи, проте декларантом не надано жодних документів, які засвідчують договірні засади надання вказаних послуг та документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди;

- Платіжні інструкції в іноземній валюті від 17.04.2024 №219, від 06.12.2023 №241 без належних реквізитів (відміток банку про проведену оплату) не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов 'язкових реквізитів;

- В сертифікаті походження від 17.04.2024 №24СЗ201А0154/00208 зазначено класифікаційний код товару 420222, в копії митної декларації країни відправлення від 14.04.2024 №01316353 зазначено класифікаційний код товару 42022200, проте в поданій до оформлення митній декларації від 07.06.2024 №24иА441І0 зазначено УКТЗЕД.

Стосовно відомостей зазначених у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів (див. додаток 24) про те, що «АСУР згенеровано наступні форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2 (« 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», то вказані обставини не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 10.06.2024 №1026340 (див. додаток 22).

Разом з тим, у силу вимог ч. З ст. 53 МК України митний орган уповноважений витребувати додаткові документи виключно з трьох підстав: документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; документи мають наявні ознаки підробки; документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, генеровані системою управління ризиками форми митного контролю не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі ч. З ст. 53 МК України митний орган може витребувати додаткові документи.

До того ж відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування АСАУР зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти винятково відповідно до Митного кодексу України та інших законів України, інших нормативних актів та вимог цього Порядку.

Позиція митного органу про право витребування додаткових документів на підставі спрацювання профілів ризику АСАУР, спростовується тими обставинами, що бази даних ризиків формується посадовими особами митних органів, що не іде в порівняння з вимогами ч. З ст. 53 МК України, прийнятими Верховною Радою України. До того ж, внесені ризики не є зареєстрованими в Мінюсті України, що не виключає ймовірності протиправних дій стосовно суб`єктів зовнішньо-економічної діяльності посадовими особами митних органів Держмитслу жби.

Згідно з правовою позицією Верховного суду, зазначеною у постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19, адміністративне провадження №К/9901/1809/20 спрацювання системи управління ризиками АСАУР, є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Стосовно відомостей у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів про те, що «У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи що згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою», то вказані обставини також не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 10.06.2024 №1026340 (див. додаток 22).

Також слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 .03.2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті п.1 Висновків Узагальнення, визначено: «Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів».

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 05.09.2019 у справі №819/1020/17, адміністративне провадження №К/9901/43792/18, визначено, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним у декларації».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19, адміністративне провадження №К/9901/1809/20 визначено, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, адміністративне провадження № К/9901/45484/18, визначено, що «відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару».

Також варто врахувати, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахування норм законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять: умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, зокрема ціна товару, умови поставки.

Стосовно відомостей у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів (див. додаток 24) про те, що «Прайс-лист від 07.11.2023 №б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, що обмежує конкретність та прайс-лист містить інформацію щодо цін на товари, що стосуються лише даної зовнішньо-економічної операції », то вказані обставини також не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням 10.06.2024 №1026340.

Наданий до митного оформлення прайс-лист виробника від 07.11.2023 містить достовірні відомості про вартість товарів. Форма та зміст наданого прайс-листа визначається виключно постачальником, з урахуванням вимог, необхідних для ідентифікації товарів, а саме відомостей про: найменування товару, артикул, одиниці виміру, ціну, валюту, умови поставки, умови оплати, печатку постачальника із зазначенням адреси та контактних даних (контактна інформація про постачальника).

Відомості, що зазначені у наданому прайс-листі виробника, відображають фактично доступний асортимент товару на складі постачальника станом на конкретну дату складання такого прайс-листа.

Також наданий прайс-лист виробника не містить дисконту чи знижок, що свідчить що прайс-лист адресовано не особисто позивачеві, а невизначеному колу осіб.

Крім цього, прайс-лист відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України законодавцем не віднесений до документів, які підтверджують митну вартість товарів. Оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлювались не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Так само, слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 13 Висновків зазначено, що «З огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів)».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, адміністративне провадження №К/9901/36092/18, визначено: «Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті З Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обгрунтовуючи свої сумніви».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 04.11.2020 у справі № 815/648/17, адміністративне провадження № К/9901/18485/18 визначено: «Висновки контролюючого органу стосовно того, що зазначення у прайс-листі умов поставки CIF вказує на суб`єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс-листа, як такого, є безпідставними, оскільки на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 23.10.2020 у спразі №810/690/17, адміністративне провадження № К/9901/42594/18, визначено: «По-перше, прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс - лист- це довідник цін на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, жодним нормативним актом, в тому числі й міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посіпатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару».

Стосовно відомостей у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів про те, що «Відповідно до коносамента від 17.04.2024№ CWDN20240402 до перевезення вантажу залучались треті особи, проте декларантом не надано жодних документів, які засвідчують договірні засади надання вказаних послуг та доку ментів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди», то вказані обставини також не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 10.06.2024 №1026340.

Для організації перевезення товарів в Україну позивач уклав ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір №иА00072711 від 24.02.2020 про транспортне експедирування.

Відповідно до пункту 1.1. В порядку та на умовах, визначених в договорі, експедитор зобов`язується за рахунок замовника організувати виконання наступних послуг стосовно вантажів замовника:

- Організація та забезпечення зберігання та перевезення вантажів;

- Укладання від імені замовника або від власного імені договорів перевезення вантажів з перевізниками, іншими підприємства, організаціями;

- Організація та забезпечення відправлення та/або отримання вантажів в пунктах відправлення та/або призначення.

В розділі II Обов`язки експедитора пункт 2.1 зазначеного договору вказано, що експедитор зобов`язаний укладати договори з транспортними та іншими організаціями на перевезення, проводити з ними розрахунки за наданні послуги.

Відповідно до Договору №UА00072711 від 24.02.2020 про транспортне експедирування ТОВ «Мерск Україна Лтд» взяло бере себе зобов`язання про перевезенню та експедирування товарів замовника та має право самостійно визначати умови виконання договору. Для підтвердження транспортних витрат та надання послуг позивачу був наданий Рахунок № від 30.05.2024 (див. додаток 11) по коносаменту REF.NO №237231242 BL.No. CWDN20240402та Довідка про транспортні витрати №19 від 04.06.2024.

Згідно зі статтею 929 ЦК України за договором транспортного експедирування експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Стаття 932 ЦК України передбачає, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

Відповідно стаття 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004, експедитор - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Стаття 10. Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор має право: обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, згідно з відповідним договором транспортного експедирування; відступати від вказівок клієнта в порядку, передбаченому договором транспортного експедирування; на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

Відповідач не зазначив жодних сумнівів щодо розміру вартості послуг за перевезення товарів, зокрема що вартість таких послуг є неправдивою чи заниженою. Позивачем при митному оформленні відповідачу були подані: довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати №19 від 04/06/2024, довідка ТОВ «Формаг» про транспортні витрати №1498 від 04.06.2024, довідка «Транс Кардинал» про транспортні витрати з міжнародного перевезення по маршруту №04062024 від 04.06.2024.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

У пункті 14 Висновків Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2, зазначено, що «...Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Стосовно відомостей у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів (див. додаток 24) про те, що «Платіжні інструкції в іноземній валюті від 17.04.2024 №219, від 06.12.2023 №241 без належних реквізитів (відміток банку про проведену оплату) не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містять обов язкових реквізитів», то вказані обставини також не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням 10.06.2024 №1026340 (див. додаток 22).

Надані до митного оформлення разом з митною декларацією №24UA44U0 від 07.06.2024 банківські платіжні документи №241 від 06.12.2023 (див. додаток 5), №219 від 17.04.2024 (див. додаток 8) з оплати товару ідентифікуються з оцінюваною партією товару, містять відмітки (штампи) банку та є підтвердженням оплати товару та не є підставою для сумніву у заявленій декларантом митної вартості товару.

Щодо наведеного у рішенні про коригування митної вартості твердження про відсутність у банківському платіжному документі печаток та підписів платника, то платіж здійснювався позивачем за допомогою застосовуваного банківською установою - Акціонерне товариство «Сенс Банк» програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк». Створений за допомогою вказаного програмно-технічного комплексу електронний платіжний документ не містить відповідних граф для розміщення вказаних відповідачем реквізитів, оскільки підписується клієнтом банку за допомогою електронного цифрового підпису. Однак, вказані платіжні доку менти містять відповідні відмітки - відбиток штемпеля та підпис відповідальної особи банку, які свідчать про виконання вказаного платіжного документа (переказ коштів) зазначеною фінансовою установою.

Також відповідач в рішенні про коригування митної вартості товарів UA403070/2024/000164/1 лише зазначає, що банківські платіжні документи №241 від 06.12.2023, №219 від 17.04.2024 без належних реквізитів, підписів відповідальних осіб, що мають право розпоряджатися рахунком, але сам відповідач не ставить під сумніви оплату вказаних товарів чи визначену митну вартість.

Отже, відсутність підписів уповноважених осіб, яким надано право розпоряджатися рахунком в платіжній інструкції не є підставою для сумніву у заявленій декларантом митної вартості товару та не дає право митному органу право посилитися на ці обставини.

Стосовно відомостей у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів (див. додаток 24) про те, що « В сертифікаті походження від 17.04.2024 №24С3201А0154/00208 зазначено класифікаційний код товару 420222, в копії митної декларації країни відправлення від 14.04.2024 №01316353 зазначено класифікаційний код товару 42022200, проте в поданій до оформлення митній декларації від 07.06.2024 №24UA44U0 зазначено УКТЗЕД.», то вказані обставини також не були підставою для витребування додаткових документів електронним повідомленням від 10.06.2024 №1026340.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок- фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогою ч. З ст. 53 МК України митний орган уповноважений витребувати додаткові документи виключно з трьох підстав: Документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; Документи мають наявні ознаки підробки; Документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відмінність кодів не може впливати на правильність обчислення митної вартості товарів. Водночас правильність оформлення митних документів продавцем-експортером не може впливати на право покупця визначити митну вартість товарів при імпорті за ціною контракту і не може слугувати підставою для сумнівів у заявленій митній вартості.

До того ж різні коди класифікації товарів жодним чином не свідчать про наявність підстав, передбачених ч. З ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів, а саме, що надані документи, що є у переліку документів, визначених у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити митну вартість товару за ціною договору.

Також, звертаю Вашу увагу, що у графі 33 спірного рішення про коригування митної варсті товарів відповідач неправдиво вказав, «що декларантом не подано документів, що підтверджують митну вартість, зокрема якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

Як свідчать ті обставини, що разом з митною декларацією декларант надав документи, що підтверджується відомостями у картці відмови №UA403070/2024/000259 в прийнятті митної декларації та митному оформленні №24UA44U0, виписаної відповідачем, а саме:

- Довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати № 19 від 04.06.2024 , у якій зазначено, вантаж не страхувався;

- Довідка ТОВ «Транс Кардинал» про транспортні витрати від від 04.06.2024, у якій зазначено, страхування вантажу не проводилися.

За відсутності страхування документи щодо страхування не надаються митному органу, що кореспондуються з вимогами п. З статті 53 Митного кодексу України: - декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості товарів страхові документи та документи що підтверджують вартість страхування, якщо таке здійснювалось.

Так само, слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пункті 5 Висновків зазначено, що «якщо, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів.

Таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, адміністративне провадження № К/9901/1233/17: якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. При цьому, понесених позивачем витрат на страхування товару митницею не доведено, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Відповідач не вказав обсяг партії, комерційні умови, характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Відповідач у графі 33 спірного рішення зазначив, що митну вартість визначив за резервним методом на рівні 5, 3227 доларів США/кг. Джерело інформації митна декларація №иА100100/2024/214298 від 20.05.2024.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено, що в разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Так само, слід врахувати Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де у пунктах 16, 18 та 22 Висновків зазначено:

- «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії, умов поставки, комерційних умов, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, тощо.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 07.12.2023 у справі №380/23618/21, адміністративне провадження № К/990/18887/22, визначено, що пунктом 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України врегульовано, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування

Згідно з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, провадження № К/9901/45484/18, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 21.02.2020 у справі №813/1229/16, адміністративне провадження №К/9901/10823/18 - митниця, приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеної у постанові від 17.11.2022 у справі №807/221/18, адміністративне провадження № К/9901/11370/19, встановлено, що у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за резервним методом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19, адміністративне провадження № К/9901/22323/20 встановлено: Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеної у постанові від 12.10.2021 у справі № 300/3386/20, касаційне провадження № К/9901/33581/21, визначено, що «дотримання умов прийняття рішення про визначення митної вартості в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування».

У митній декларації, що подавалася позивачем до митного органу, були задекларовані товари за ціною 26362, 00 доларів США, країна походження Китай, товари були переміщені відповідно до правил на умовах Інкотермс 2020 FOB порт SHANGHAI, Китай, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну товарів, що імпортовані в Україну.

Відповідач у спірному рішенні не навів обґрунтування числового значення визначеної митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування, чим не виконав вимоги ст. 55 МК України. Крім цього, не вказав у спірному рішенні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних товарів, комерційних умов чим не виконав вимоги Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. Також, не навів порівняння характеристик товарів, не вказав обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), тощо.

Також відповідач для обрахунку митної вартості товару, використовує не релевантну митну декларацію №100060/2024/214298 від 20.05.2024 Товар - поліетиленові пакети Worcaft в той час як позивач в митній декларації 24UА44U0 в графі 31 вказав: сумки для інструментів.

Також відповідач повинен був провести коригування на обсяг партії та комерційні рівні, що він не зробив і про це зазначив в рішенні коригування митної вартості у графі 33.

Отже, зазначення у графі 33 оскаржуваного рішення лише дати та номера митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень ч.2 ст.55 МК України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача було прийняте всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки митний орган не довів наявність у нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної за ціною контракту митної вартості товарів, а також, необгрунтовано застосував другорядний метод її визначення, у той час, як декларант надав усі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору, позивачем було дотримано всіх встановлених митним законодавством вимог, а також вимог контролюючого органу. В електронному повідомленні від 06.09.2024 №1061209 відповідач не навів жодних обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не вказав жодних обґрунтованих доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає твердження відповідача зазначені у відзиві та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці від 10.06.2024 №U403070/2024/000164/1 про коригування митної вартості товарів.

3. Стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Тернопільської митниці на користь ПП «Будпостач», код ЄДРПОУ , IВАN: НОМЕР_1 у АТ "Сенс Банк" у м. Києві, МФО 300346.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.