Справа № 240/1589/25
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 січня 2025 року м. Житомир справа №240/1589/25

категорія 112030700

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення виплат,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просять:

- визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати, а також рішення щодо відмови у здійсненні виплати ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , належних сум грошового забезпечення загиблого ОСОБА_5 , передбачених розділом ХХХ "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 належну їй суму виплат на користь ОСОБА_3 після смерті - (загибелі) її батька - ОСОБА_5 , в розмірі 91334,79 гривень;

- стягнути на користь ОСОБА_2 з військової частини належну їй суму виплат на користь ОСОБА_4 після смерті (загибелі) її батька - ОСОБА_5 , в розмірі 91334,79 гривень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву на відповідність нормам статтей 160, 161, 172 України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 2 статті 160 КАС України передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

У вступній частині позовної заяви вказано, що позивачами за поданим позовом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, зі змісту описової та прохальної частини позовної заяви вбачається, що вказана заява подана до суду з метою захисту прав неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прав малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на отримання ними грошового забезпечення їх загиблого батька - ОСОБА_5 .

Таким чином, звертаючись із даним позовом до суду ОСОБА_1 діє як законний представник (піклувальник) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 діє як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Відтак, особами, на захист прав, свобод та інтересів яких подано даний позов є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому саме ці особи мають статус позивачів у справі. Однак, з огляду на те, що вказані особи є неповнолітніми, їх права в суді захищають їхні законні представники, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачам необхідно уточнити суб`єктний склад сторін в позовній заяві та вказати в її вступній частині, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаються до суду, як законні представники в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 , а також зазначити в ній визначену пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України інформацію щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Згідно з частиною 1 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Суд зазначає, що розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Відтак, при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги повинні формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Суд відмічає, що предмет судового розгляду (зміст позовних вимог), який досліджується судом, має бути чітким та зрозумілим. При цьому, обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача.

Однак, заявлені в даному позові вимоги, вищезазначеним критеріям чіткості та зрозумілості не відповідають.

Так, в пункті першому прохальної частини позовної заяви позивачі просять: "визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не виплати, а також рішення щодо відмови у здійсненні виплати ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , належних сум грошового забезпечення загиблого ОСОБА_5 ...". Таким чином, у вказаному пункті одночасно заявлені вимоги щодо захисту прав обох дітей: і ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 . Однак, зі змісту цієї вимоги не можливо встановити, яке порушення прав здійснив відповідач відносно кожної з дитини: чи це була протиправна бездіяльність щодо не виплати грошового забезпечення, чи це було прийняття протиправного рішення щодо відмови у здійсненні виплати. Формулювання позовних вимог таким чином позбавляє суд можливості встановити, що є предметом оскарження кожним з позивачів.

При цьому, з доданого до позовної заяви листа військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2024 №7473/94 вбачається, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 06.09.2023 про виплату малолітній дитині ОСОБА_4 грошового забезпечення, належного її загиблому батьку - військовослужбовцю ОСОБА_5 , командиром військової частини НОМЕР_1 був прийнятий наказ від 30.09.2023 №1579 про здійснення такої виплати. Натомість, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , від 15.10.2023 про виплату неповнолітній дитині ОСОБА_3 грошового забезпечення, належного її загиблому батьку - військовослужбовцю ОСОБА_5 , військова частина НОМЕР_1 дійшла висновку про неможливість здійснення такої виплати.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позивачам необхідно надати до суду позовну заяву в новій редакції та уточнити ній заявлені позовні вимоги, а саме вказати окрему позовну вимогу щодо оскарження тих рішень, дій чи бездіяльності, які порушують права неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , та окрему позовну вимогу щодо оскарження тих рішень, дій чи бездіяльності, які порушують права малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Крім того, за змістом частини 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Проте, в позовній заяві не наведено жодних доводів для підтвердження доцільності та необхідності розгляду в межах однієї справи позовних вимог, заявлених з метою захисту прав різних осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Перевіривши дотримання позивачем процесуальних строків на звернення з даним позовом до суду, суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Натомість, поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Із позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини між ОСОБА_4 та військовою частиною НОМЕР_1 виникли 06.09.2023 - з моменту звернення ОСОБА_2 із заявою про виплату малолітній дитині ОСОБА_4 грошового забезпечення, належного її загиблому батьку - військовослужбовцю ОСОБА_5 , а спірні правовідносини між ОСОБА_3 та військовою частиною НОМЕР_1 виникли 15.10.2023 - з моменту звернення ОСОБА_1 із заявою про виплату неповнолітній дитині ОСОБА_3 грошового забезпечення, належного її загиблому батьку - військовослужбовцю ОСОБА_5 .

Однак, з даним позовом до суду з приводу не виплати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вищезазначеного грошового забезпечення, позивачі звернулись лише 22 січня 2025 року.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачами пропущено передбачений статтею 122 КАС України шестимісячний строк на звернення до суду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В порушення вимог ч. 6 ст. 161 КАС України позивачі не подали до суду клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення з даним позовом до суду, однак в тексті самої позовної заяви просили поновити їм процесуальний строк на звернення до суду, зазначаючи при цьому, що про порушення своїх прав вони дізнались із листа-відповіді від 16.07.2023, наданої військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на запит їх адвоката.

З даного приводу суд зазначає, що доводи позивачів про те, що моментом коли вони дізналась про порушення своїх прав є отримання листа від 16.07.2023, суд вважає безпідставними, адже отримання такого листа не змінює моменту, з якого позивачі дізналися та мали можливість дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивачі почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що реалізація позивачами права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежала виключно від них самих, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивачі, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляють себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена їх власною пасивною поведінкою.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачами не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивачів, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Частинами 1 та 2 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та встановити позивачам строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду:

1) позовної заяви в новій редакції (в 2-х екземпларах) із:

- уточненням в ній суб`єктного складу сторін та зазначенням в її вступній частині, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаються до суду, як законні представники в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 , а також із зазначенням в ній визначеної пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України інформації щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_4 ;

- уточненням в ній заявлені позовні вимоги, а саме із зазначенням окремої позовної вимоги щодо оскарження тих рішень, дій чи бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , які порушують права неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , та окремої позовної вимоги щодо оскарження тих рішень, дій чи бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , які порушують права малолітньої дитини ОСОБА_4 ;

- зазначенням в ній обгрунтування доцільності та необхідності розгляду в межах однієї справи заявлених позовних вимог;

2) клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович