Справа № 320/4858/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

31 січня 2025 року № 320/4858/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Діска А.Б., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження в частині,

в с т а н о в и в:

29.01.2025 до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просила суд забезпечити позов шляхом зупинення дії пункту 4 Розпорядження Ірпінського міського голови ОСОБА_2 № 19 від 24.01.2025 про відсторонення секретаря Ірпінської міської ради ОСОБА_3 від виконання повноважень на посаді з 27.01.2025 на період проведення службового розслідування зі збереженням обов`язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу).

Заява мотивована тим, що 24.01.2025 Ірпінським міським головою ОСОБА_2 у відповідності до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку проведення службового розслідування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 13.06.2000, видано Розпорядження «Про проведення службового розслідування» № 19 від 24.01.2025 для встановлення або спростування причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення та можливому виявленню факту заподіяння матеріальної шкоди секретарем Ірпінської міської ради ОСОБА_4 .

Пунктом 4 вказаного розпорядження, ОСОБА_1 відсторонено від виконання повноважень на посаді секретаря Ірпінської міської ради з 27.01.2025 на час проведення службового розслідування зі збереженням обов?язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу).

Заявниця вважає, що за відсутністю підозри у вчиненні злочину у сфері службової діяльності або протоколу про адміністративне правопорушення, пов?язаного з корупцією, її відсторонення від здійснення повноважень на посаді секретаря Ірпінської міської ради в період службового розслідування є необґрунтованим та невмотивованим, а отже - протиправним, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України допускає застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 КАС України.

За наявною інформацією в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)», судом встановлено, що 28.01.2025 ОСОБА_1 зверталась до Київського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила суд забезпечити позов шляхом зупинення дії пункту 4 Розпорядження Ірпінського міського голови ОСОБА_2 № 19 від 24.01.2025 про відсторонення секретаря Ірпінської міської ради ОСОБА_3 від виконання повноважень на посаді з 27.01.2025 на період проведення службового розслідування зі збереженням обов?язкових виплат заробітної плати (окладу, надбавок за ранг і вислугу).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №320/4543/25, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

При цьому, суд зазначає, що подана заява про забезпечення позову по справі №320/4543/25 та в справі № 320/4858/25 є однаковими, предмет та підстави таких заяв є ідентичними.

Разом з тим, судом встановлено, що 30.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №320/4543/25 про відмову в забезпеченні позову.

З огляду на викладені вище обставини, варто зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Як зазначалось судом вище, подана заява про забезпечення позову по справі № 320/4543/25 та в справі № 320/4858/25 є однаковими, предмет та підстави таких заяв є ідентичними. Будь-яких нових обставин чи обгрунтувань заявницею при поданні заяви від 29.01.2025 не наведено.

Тобто, ОСОБА_1 було подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову в справі № 320/4858/25 за відсутності інших підстав або нових обставин, відмінних від тих, що були вказані в заяві про забезпечення позову по справі № 320/4543/25.

З огляду на вищевикладене, суд визнає подачу ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду заяви про забезпечення позову в справі № 320/4858/25 зловживанням процесуальними правами заявника, метою яких є вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як зазначено в §§ 62 і 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі Miroпubovs та інші проти Латвії, поняття "зловживання", згідно з п. 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід розуміти у звичайному значенні, яке визнається загальною теорією права - тобто як шкідливе здійснення особою права для інших цілей, ніж ті, для яких його призначено. Таким чином, зловживанням є таке поводження позивача, яке явно суперечить цілям права на індивідуальне звернення і перешкоджає належній роботі суду або належному перебігу провадження.

Відповідно до ст. 46 Конвенції суди при розгляді адміністративних справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ.

Також у ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регламентується, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає суду підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків заявником.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову в справі № 320/4858/25 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 44, 47, 150, 152, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Діска А.Б.