Справа № 320/26641/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Черпака Ю.К., Штульман І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за позовом Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Департамент територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 14.09.2022 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн та постанову відповідача від 10.10.2023 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн в рамках ВП №69629401.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року позовну заяву Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у частині обґрунтування поважності пропущення строку на звернення з позовом до адміністративного суду не надано належних та достатніх доказів, а також за відсутності інших обґрунтувань позивача щодо наявності поважних причин для подання відповідного позову поза межами встановленого строку, позов підлягає поверненню на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України та відповідно до вимог ч. 2 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі, та неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що позивачем не був пропущений строк звернення до суду оскільки позов подано без зайвих зволікань та в найкоротший термін.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування штрафу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з відсутністю квитанції про сплату судового збору та пропуску строку звернення до суду.

В ухвалі про залишення позову без руху суд зазначив наступне.

Позивачем позов було первісно подано до суду 03.11.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 позовну заяву було повернуто, оскільки строк дії довіреності представника позивача від 08.08.2023 на підтвердження його повноважень закінчився 29.09.2023.

07.03.2024 позов повторно було подано до суду.

Суд першої інстанції вказав, що про порушення своїх прав позивач дізнався 24.10.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Вперше позов було подано представником позивача, який на момент подачі позову не мав адміністративної процесуальної дієздатності.

Таким чином, подання позову представником позивача в якого відсутня адміністративна процесуальна дієздатність не може мати правових наслідків, що виникають після подання позову особою, що має адміністративну дієздатність

28.06.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про неповажність зазначених позивачем підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Судом наголошено, що суд не погоджується щодо об`єктивності обставин, які стали підставою для повернення первинної позовної заяви, оскільки в кабінет електронного суду ухвала про повернення позову в справі 320/8360/24 надійшла 28.02.2024.

Окрім того, направляючи позовну заяву з додатками до суду представник позивача не міг не знати строк дії довіреності, оскільки довіреність додано до заяви, як документ, що мав би підтверджувати повноваження представника позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до п.9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

За змістом частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем позов було первісно подано до суду 03.11.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 позовну заяву було повернуто, оскільки строк дії довіреності представника позивача від 08.08.2023 на підтвердження його повноважень закінчився 29.09.2023.

При цьому, позивач зазначає, що в додатках до даного позову помилково було приєднано довіреність представника від 08.08.2023 №064-3441 зі строком дії до 29.09.2023, посилається на наявність технічної помилки.

В подальшому, позивач 07.03.2024, тобто у найкоротший строк та без зайвих зволікань, повторно звернувся до суду з позовною заявою та із клопотанням про поновлення строку.

Разом із тим, позовна заява була зареєстрована у суді першої інстанції лише 08.06.2024.

Колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням позовної заяви після її повернення. В діях позивача відсутня триваюча пасивна поведінка, яка призвела до пропущення строку, оскільки обставина справи підтверджено факт вчинення невідкладних дій після отримання необхідної інформації (документів).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на приписи ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, якщо при розгляді справи по суті, суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, дійде висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, він наділений процесуальним правом залишити позову заяву без розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви відповідно до ч.2 ст.123 КАС України.

Колегія суддів зазначає про помилковий висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, тому ухвала Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року є передчасною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування штрафу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.01.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Ю.К. Черпак

І.В. Штульман