Справа № 461/10169/24
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Старовецька С.І.

за участю представника позивача Астаповича О.В.

представника відповідача Лубоцького Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України () про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою заступника начальника Львівської митниці Хомутянського В.В. від 03 грудня 2024 року №138/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів, що становить суму 243 428,99 (двісті сорок три тисячі чотириста двадцять вісім гривень 99 копійок). Позивач вказує на те, що не погоджується з висновком № -0397 від 05 листопада 2024 року, на підставі якого митний орган визначив розмір штрафу - 243 428,99 грн., оскільки придбав товар за 1150 євро, тобто суттєво дешевше, ніж визначено висновком СЛЕД Держмитслужби. Вважає, що висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397, який покладений в основу оскаржуваної постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки при проведенні експертного дослідження СЛЕД Держмитслужби була використана невірна інформація щодо місця виготовлення вилученого компресора; крім того, висновок не містить інформацію про вартість з мережі інтернет на аналогічні вилученому компресору, а містить інформацію з мережі інтернет про неаналогічні компресори. Позивач надав суду висновок експерта, відповідно до якого вартість вилученого товару є значно меншою. У зв`язку з цим, оскільки оскаржувана постанова є результатом необ`єктивного розгляду митним органом матеріалів справи, що має наслідком невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці Хомутянського В.В. від 03 грудня 2024 року №138/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, із накладенням на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів, що становить суму 243 428,99 (двісті сорок три тисячі чотириста двадцять вісім гривень 99 копійок); вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати на зберігання товару на складі митниці у розмірі 1606,86 (одна тисяча шістсот шість гривень вісімдесят шість копійок).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 29.10.2024 близько 15 години 30 хвилин громадянин України ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску "Краківець-Корчова" митний пост "Краковець" Львівської митниці, автомобілем марки «VOLKSWAGEN» модель «CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_2 у якості водія, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

У ході митного контролю автомобіля марки «VOLKSWAGEN» модель «CRAFTER» реєстраційний номер НОМЕР_2 , виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які належать до категорії товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 Митного кодексу України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: 1) компресор ТМ «BAUER» модель «K20-E3» бувший у використані - 1 шт. Товар знаходився у багажному відділені автомобіля серед особистих речей, без ознак приховування.

Документів, що підтверджують факт придбання та вартість товару гр. України ОСОБА_1 до митного контролю не подав та визнав товар своєю власністю.

Товари, що не перевищували неоподатковувану норму ввезення для громадян та особисті речі, було пропущено гр. України ОСОБА_1 та пасажирам на митну територію України.

Таким чином, на думку автора постанови, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

Статтею 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно ч. 4 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою;

Частиною 5 ст. 366 МК України визначено, що початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином, каналом позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), є декларування шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення;

Відповідно до ч. 6 ст. 366 МК України, - громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України.

Частиною 1 ст. 374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною 8 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Суд встановив, що 29 жовтня 2024 року на пункті пропуску «Краковець-Корчова», митний пост «Краковець» Львівської митниці, державним інспектором відділу аналітичної роботи УБК та ПМП Львівської митниці Сіромським Богданом Сергійовичем було складено протокол про порушення митних правил № 1381/20900/24 за порушення митних правил передбачених ч. 2 ст. 471 МКУ, вчиненого ОСОБА_1 .

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , 29 жовтня 2024 року він переміщував транспортним засобом НОМЕР_3 компресор орієнтовною вагою 300 кг; даний компресор належить йому; офіційні документи відсутні. Крім того, позивач зазначає, що дійсно помилково обрав не ту смугу руху.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

Санкція ч. 2 ст.471 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів.

Відтак, розмір штрафу покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, постанова носить обов`язковий характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також розмір розмитнення товару.

Матеріалами справи встановлено, що постановою від 01 листопада 2024 року державний інспектор відділу провадження у справах про ПМП УБК та ПМП Львівської митниці Ликов Є.О. призначив проведення товарознавчої експертизи вилученого у ОСОБА_1 товару, проведення якої доручив Львівському управлінню екпертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, а також поставив перед експертом такі запитання: яка вартість товару, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил від 29.10.2024 № 1381/20900/24 станом на 29.10.2024?

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397 загальна вартість товару тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №1381/20900/24 становить 811 429,96 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, в основу визначення розміру штрафних санкцій відповідачем покладено вказаний висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397; розмір штрафу визначено виходячи із частки 30 відсотків від 811 429,96 грн., внаслідок чого на позивача накладено штраф у розмірі 243 428,99 грн.

Позивач вважає, що придбав товар за 1150 євро, тобто суттєво дешевше, ніж визначено висновком СЛЕД Держмитслужби.

Вважає, що висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397, який покладений в основу оскаржуваної постанови, не відповідає обставинам справи, оскільки при проведенні експертного дослідження СЛЕД Держмитслужби була використана невірна інформація щодо місця виготовлення вилученого компресора; крім того, висновок не містить інформацію про вартість з мережі інтернет на аналогічні вилученому компресору, а містить інформацію з мережі інтернет про неаналогічні компресори.

Оцінюючи доводи учасників процесу щодо вартості товарів визначеної митним органом, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами. Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Водночас, оцінюючи доводи сторін щодо підстав та порядку призначення експертного дослідження, суд підкреслює, що він не ставить під сумнів повноваження митного органу на проведення і призначення відповідного дослідження.

У даному випадку предметом дослідження є саме об`єктивність відповідного висновку СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397, такий не містить дані про ціни на аналогічні вилученому компресору.

Висновок грунтується на дослідженні з трьома посиланнями: https://www.ebay.com/itm/27 - посилання на пропозицію на ринку майже нового компресора, який пройшов модернізацію на спеціалізованому сервісному центрі, який продається у США вартістю 21950 доларів США, технічні характеристики якого відрізняються від вилученого у ОСОБА_1 майна; https://www.ebay.com/itm/81 - посилання на пропозицію на ринку майже нового компресора, який пройшов модернізацію на спеціалізованому сервісному центрі, який продається у США вартістю 15950 доларів США, технічні характеристики якого відрізняються від вилученого у ОСОБА_1 майна; https://www.delrayindustries.com/products/used-equipment/k20-e3-compressor/ - посилання на пропозицію на ринку майже нового компресора (працював лише 310 мотогодин), який продається у США вартістю 21000 доларів США, технічні характеристики якого відрізняються від вилученого у ОСОБА_1 майна.

У підп. 1 п. 11 Висновку № -0397 від 05 листопада 2024 року вказано, що огляд вилученого товару проведено 04.11.2024 з 08 год 00 хв по 09 год 00 хв на складі м/п «Краковець» Львівської митниці.

Відповідно до підп. 3 п. 11 Висновку маркування компресора made in Canada зображене на зображеннях 1-3, однак на жодних частинах вилученого компресора немає маркування made in Canada.

Експерти СЛЕД Держмитслужби не використали європейські майданчики торгівлі та не з`ясовували вартість вживаних аналогічних компресорів в країнах Євросоюзу. Натомість, при проведенні експертного дослідження СЛЕД Держмитслужби була використана невірна інформація щодо місця виготовлення вилученого компресора Канада, хоча на ньому не міститься такої іфнормації.

Отже, висновок експертів митного органу не грунтується на ринковій вартості компресора BauerCompressors inc., модель № К20-03, датою виробництва липень 1999 року, чи подібних до нього.

Суд вважає, що висновок СЛЕД Держмитслужби від 05.11.2024 № -0397 не містить інформації про вартість з мережі інтернет на аналогічні вилученому компресору, а містить інформацію з мережі інтернет про компресори, які суттєво відрізняються від вилученого, зокрема по року виготовлення, потужності, інших технічних характеристиках, а також наявності гарантії сервісного центру.

Відтак, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження та не спростовані обставини, а також доводи сторони позивача, які безпосередньо впливають на об`єктивність висновку експерта.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В ході судового розгляду позивач надав суду докази на підтвердження вартості товару.

Так, відповідно до договору від 13.12.2024, - за заявою адвоката Астаповича О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , судовий експерт Білобран С.З. виготовив висновок експерта № 24/1/253 від 30.12.2024 щодо ринкової вартості вилученого у ОСОБА_1 майна - бувший у використанні компресор виробництва Bauer Compressors, inc., Norfolk, Virginia U.S.A., модель № К20-03, серійний номер 40423, місткість 22,0 кубічних футів на хвилину, мотор 20 кінських сил, 460 вольт, 3 фазний, номер блоку 99/1585/04, тиск 3000 фунт на квадратний дюйм, швидкість 1300 обертів на хвилину, 60 Гц, 23 ампер, дата виробництва 7/99.

Як вбачається із наданого позивачем висновку експерта № 24/1/253 від 30.12.2024, дослідна частина вказаного висновку виконана із ретельним пошуком пропозицій продавців та результатів продажу аналогічного/подібного товару.

Так, експертом знайдено результат продажу товару від 27.09.2024, де збігаються виробник, модель, серійний номер, дата виготовлення та усі інші характеристики з шильдика товару.

Таким чином, експерт знайшов інформацію про продаж такого ж самого товару, який був вилучений митним органом.

Відповідно до вказаного висновку експерта № 24/1/253 від 30.12.2024, вартість вилученого майна, станом на 29.10.2024, без нарахування митних платежів та зборів, може складати 1150 євро.

Останнім аркушем додатків до висновку № 24/1/253 від 30.12.2024 додана таблиця офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на 29.10.2024, згідно якої курс євро/гривня становить 44,6975.

В цій ситуації вартість товару на момент ввезення товару на митну територію України становила 1150 євро.

Отже, вартість вилученого майна, станом на 29.10.2024, без нарахування митних платежів та зборів, може складати 51402,12 грн.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не наведено жодних міркувань стосовно змісту наданого позивачем висновку експерта№ 24/1/253 від 30.12.2024.

Наведене свідчить про те, що вартість товару, на момент його ввезення на митну територію України становила, 1150 євро або 51402,12 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, товари, які не перевищували неоподатковувану норму ввезення для громадян, та особисті речі, було пропущено громадянину України ОСОБА_1 та пасажирам на митну територію України.

Виходячи з приписів ст.374 МК України, вартість незадекларованого товару, на момент його ввезення, складає 1150 євро, що становить 51402,12 грн.

Таким чином, до позивача слід було застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості цих товарів, що становить 15 420,63 грн. замість штрафу у розмірі 243 428,99 грн.

Рішеням ЄСПЛ "Краєва проти України" надано право судам у справах про порушення митних правил застосовувати дискрецію щодо міри покарання в разі встановлення вини, з урахуванням ступеню вини, майнового стану правопорушеника та знаходити справедливий баланс між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном.

Суд також враховує обсяг товару, який ввозився, і той факт, що такий ввозився без ознак приховування.

Оскільки об`єктивно встановлено, що вартість переміщуваного через митний кордон товару становить 51402,12 грн., відтак ромір штрафу становить 15 420,63 грн, який не буде надмірним тягарем для позивача та буде справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном і відповідатиме фактично встановленим обствианм справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Львівської митниці підлягає до часткового задоволення.

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскаржувану постанову №0804/20900/22 від 27.09.2022 було прийнято 27.09.2022. Відтак, строк на її оскарження закінчився 07.10.2022.

Встановлено, що оскаржувана постанова була надіслана адвокатові Астаповичу О.В. 09.12.2024, а ОСОБА_1 отримав її ще пізніше засобами поштового зв`язку. Тобто до 09.12.2024 ОСОБА_1 не знав про зміст рішення митного органу.

Даний позов складено після ознайомлення з матеріалами провадження, а також після огляду вилученого майна за місцем його знаходження - митний пост «Краковець», а також після замовлення проведення судової експертизи.

Таким чином, суд вважає, що обставина пропущення процесуального строку є поважною, а тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 605,6 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 264, 266, 471 Митного кодексу України, ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241, 246, 250, 251, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Змінити п.2 постанови Львівської митниці від 03 грудня 2024 року у справі про порушення митних правил № 138/20900/24, в частині стягнення штрафу та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, на суму 15 420,63 грн.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79008, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско