Справа № 160/8007/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
30 січня 2025 р.Справа №160/8007/24
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, скасування дозволу, припинення права на виконання будівельних робіт, -
28.03.2024 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради з позовними вимогами:
Разом із позовною заявою позивачем надано заяву про забезпечення позову шляхом:
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 року зазначена справа розподілена судді Рябчук О.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024 р., позовну заяву повернуто заступнику керівника Дніпропетровської обласної прокуратури.
Постановою Верховного Суду від 07.01.2025 р. касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича в інтересах держави задоволено частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 160/8007/24 скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції справу щодо позовних вимог про:
Щодо інших позовних вимог ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 160/8007/24 залишено без змін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/8007/24, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 17.02.2025 року за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
З`ясовано, що 28.05.2019 Головним архітектурно-планувальним управлінням затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро», замовником будівництва є ТОВ «Елін Плюс».
З вересня 2021 року по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60 у м. Дніпро ТОВ «Елін Плюс» ведуться роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку.
невідповідність вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність» та чинних будівельних норм.
Так, у якості вихідних даних для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро» були використані містобудівні умови і обмеження, затверджені наказом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №192 від 28.05.2019.
При цьому, у містобудівних умовах та обмеженнях, виданих ТОВ «Елін Плюс», передбачено, що максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки (п.2) та максимально допустима щільність населення (п.3) має визначатися згідно з ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» (ДБН Б.2.2-12:2018).
Окрім того, відповідно до даних Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва 27.01.2021 та 23.02.2021 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було відмовлено ТОВ «Елін Плюс» у видачі дозволу на виконання будівельних робіт.
Підставами відмови у наданні дозволу стали не дотримання вимог містобудівних умов та обмежень щодо максимально допустимого відсотку забудови, щодо максимальної щільності населення, не відповідність вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 (генеральний план розроблений не у відповідності до ДСТУ Б А.2.4-6:2009, не дотримано вимоги п.6.1.26 табл.6.3 ДБН Б.2.2-12:2019 щодо мінімально розрахункової площі земельної ділянки для окремо розташованого житлового будинку, не дотримано вимоги п.6.1.28 табл.6.4 ДБН Б.2.2-12:2019 щодо розрахункових показників граничних розмірів майданчиків, що мають бути розташовані на прибудинкових територіях, не забезпечено нормативну кількість машиномісць відповідно до табл.10.5 ДБН Б.2.2-12:2019 та інші).
Внесення змін та коригування документів, що містяться в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва не проводилося та вони є ідентичними до документів, що були надані 28.04.2021 та на підставі яких було видано дозвіл на проведення будівельних робіт, що свідчить про відсутність відмінностей між ними та про не усунення порушень, що стали підставою для попередніх відмов.
В якості вихідних даних для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро» були використані містобудівні умови і обмеження, затверджені наказом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №192 від 28.05.2019, якими передбачено, що максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки (п.2) та максимально допустима щільність населення (п.3) має визначатися згідно з ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» (ДБН Б.2.2-12:2018).
У даному випадку максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку за адресою вул. Сонячна Набережна, 60 має становити 30% від площі земельної ділянки (для будинків 11 поверхів і вище).
Разом з тим, як видно з проектної документації, що подавалася для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відсоток забудови земельної ділянки перевищує гранично допустимий показник та становить 37%, що свідчить про порушення вимог п.6.1.14 ДБНБ.2.2-12:2019 (площа земельної ділянки наданої в оренду під будівництво становить 0,1848 га, а площа забудови становить 0,068 га) та невідповідність вимогам п. 2 Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро».
Відповідно до п.6.1.26 ДБНБ.2.2-12:2019 мінімальну розрахункову площу ділянки для окремо розташованого житлового будинку, включаючи площу під забудовою слід приймати відповідно до кількості його мешканців але не менше ніж у таблиці 6.3, зокрема, для житлових будинків 11 поверхів і вище площу ділянки слід приймати за інтерполяцією, але не менше 10.5 м. кв. на особу.
Однак, відповідно до договору оренди землі від 23.09.2009, додаткових угод до договору оренди землі від 10.09.2013 та від 08.10.2015, додаткового договору до договору оренди землі від 05.09.2018 площа земельної ділянки є значно менше нормативної, що свідчить про недотримання вищезазначених норм ДБНБ.2.2-12:2019 та порушення вимог п.3 містобудівних умов та обмежень.
Також, п. 4 містобудівних умов та обмежень встановлено, що при визначенні мінімально допустимих відстаней від об`єкта, що проектується, до існуючих будинків та споруд необхідно врахувати нормативні розриви (побутові, протипожежні, санітарні тощо) відповідно до ДБН Б.2.2-12:2018, ДБН В.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд», інших будівельних норм, державних стандартів, норм і правил із визначенням ступеню вогнестійкості оточуючих будинків і споруд, нормативної інсоляції та освітленості приміщень об`єкта будівництва та приміщень будинків на суміжних ділянках.
Згідно з вимогами п.6.1.20 ДБН Б.2.2-12:2019 відстань між житловими будинками, житловими і громадськими будинками слід приймати на основі розрахунків інсоляції та освітленості, а також у відповідності з нормами протипожежних вимог, які викладено в Розділі 15.
Відповідно до п.6.1.24 ДБНБ.2.2-12:2019 мінімальні розміри житлових кварталів та
внутрішньо квартальних просторів у групах житлових будинків, кварталів визначаються вимогами: інсоляції та освітленості житлових приміщень, забезпечення відстані між фасадами (довгими сторонами) з вікнами протилежно розташованих будинків не менше 15 м при забудові до 4 поверхів, 20 м при забудові більшої поверховості (побутовий розрив) та протипожежними вимогами.
Однак, як вбачається з проектної документації, ступінь вогнестійкості оточуючих будинків та питання їх інсоляції та освітленості взагалі не вивчалися, відповідні обстеження не були проведені, а технічні висновки не виконані, таким чином, висновок про відсутність впливу будівництва на показники нормативної інсоляції прилеглих житлових будинків та території, наведений в містобудівному розрахунку, не ґрунтується на будь-яких об`єктивних даних.
Окрім того, нормами ДБНБ.2.2-12:2019 передбачені розрахункові показники граничних розмірів майданчиків, що мають бути розташовані на прибудинкових територіях (п.6.1.28), а при проектуванні машиномісць мають бути дотримані вимоги п.5.13 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів».
Разом з тим, проектом будівництва визначено, що нормативні майданчики будуть влаштовані на прилеглій території двору житлового будинку та багаторівневому паркінгу, що стоїть окремо, без вказівки на розташування такого паркінгу, що взагалі ставить під сумнів його існування.
При цьому, на орендованій земельній ділянці проектом не передбачено розміщення будь-якого паркінгу, а проектом передбачено лише розміщення стоянки на прибудинковій території на 30 машиномісць у загальній паркувальній кишені вздовж вулиці, тобто, на земельній ділянці територіальної громади міста Дніпра, яка у власності чи користуванні у замовника будівництва не перебуває.
Також, в містобудівному розрахунку наявні листи від Акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод», що ніби-то має можливість виділити в платне користування 65 парко-місць на автостоянці по вул. Любарського, 181 та лист заступника директора заводу ім. Артема «Днепротяжбумгормаш» про готовність надати у платне користування 50 парко-місць за адресою: вул. Любарського, 98Б у м. Дніпро.
Разом з тим, вказані листи не містять підтвердження наявності таких парко-місць, належності земельних ділянок вказаним юридичним особам, укладених у зв`язку з цим правочинів.
Також, в порушення вимог п.6.1.29 ДБНБ.2.2-12:2019 проектною документацією взагалі не передбачено збирання побутових відходів з дотриманням умов ДБН Б.2.2-5 та ДСТУ-Н Б Б.2.2-7.
У порушення вимог норм чинного законодавства, ТОВ «Елін Плюс» не забезпечено дотримання основних вимог до будівель і споруд з урахуванням їх функціонального призначення, що наражає на небезпеку здоров`я людей, які задіяні протягом усього життєвого циклу об`єкта.
Замовником будівництва для отримання дозволу на виконання будівельних робіт та подачі повідомлення про внесення зміну даних в дозволі на виконання будівельних робіт до Інспекції подана проєктна документація, яка не відповідає вимогам діючого законодавства, державним будівельним нормам та вихідним даним на проєктування.
Необхідність у забезпеченні позову викликана тим, що на теперішній час з порушенням вимог містобудівного законодавства, у зв`язку із невідповідністю проектної документації вимогам закону, ТОВ «Елін Плюс» ведеться «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60 м. Дніпро».
Отже, такими діями ТОВ «Елін Плюс» порушуються правові і організаційні основи
планування, забудови та іншого використання територій, спрямовані на забезпечення сталого розвитку населених пунктів, що у цілому суперечить державній політиці у сфері містобудування.
Продовження будівництва по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60 у м. Дніпро у порушення вимог містобудівного законодавства України у подальшому значно унеможливить виконання рішення суду та поновлення прав інтересів держави, у зв`язку з чим є необхідним вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виконання будь-яких будівельних робіт за зазначеною адресою.
Відповідно до частини 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно із частиною 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який можливо застосувати, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а також інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Тобто, з даної норми слідує, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Суд зазначає, що забезпечення позову - це елемент права на судовий захист, що спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права (попередній судовий захист).
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 N 3-рп/2003 у справі N 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову прокурор зазначив, що на теперішній час з порушенням вимог містобудівного законодавства, у зв`язку із невідповідністю проектної документації вимогам закону, ТОВ «Елін Плюс» ведеться «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60 м. Дніпро».
У порушення вимог норм чинного законодавства, ТОВ «Елін Плюс» не забезпечено дотримання основних вимог до будівель і споруд з урахуванням їх функціонального призначення, що наражає на небезпеку здоров`я людей, які задіяні протягом усього життєвого циклу об`єкта.
ТОВ «Елін Плюс» порушуються правові і організаційні основи планування, забудови та іншого використання територій, спрямовані на забезпечення сталого розвитку населених пунктів, що у цілому суперечить державній політиці у сфері містобудування.
Продовження будівництва по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60 у м. Дніпро у порушення вимог містобудівного законодавства України у подальшому значно унеможливить виконання рішення суду та поновлення прав інтересів держави, у зв`язку з чим є необхідним вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виконання будь-яких будівельних робіт за зазначеною адресою.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Зважаючи на викладене у сукупності, а також те, що правомірність оскаржуваних бездіяльності та рішень буде встановлюватися судом в межах даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що існує очевидна небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
При вирішенні даної заяви про забезпечення адміністративного позову суд також дійшов висновку, що застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у заяві, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
При цьому, заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення даного адміністративного позову у визначений судом спосіб може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду.
Таким чином, розглянувши подану прокурором заяву про забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення адміністративного позову у справі № 160/8007/24.
Одночасно суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності спірних бездіяльності та рішень, а рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв`язку з оскарженням зазначених бездіяльності та рішень.
Крім того, за приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені окрім іншого й: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно вірність та повнота зазначення такої інформації є вимогою до форми ухвали в розумінні ст. 156 КАС України.
За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Тому, враховуючи що позов у даній справі подано прокурором в інтересах держави й відповідно стягувачем є суб`єкт владних повноважень, такий строк встановлено терміном три місяці.
Керуючись ст.ст. 150, 153, 152, 154, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Вжити заходи забезпечення позову в адміністративній справі № 160/8007/24 за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, скасування дозволу, припинення права на виконання будівельних робіт шляхом:
Направити копію ухвали сторонам по справі.
Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс» негайно повідомити суд про виконання ухвали про забезпечення позову у справі № 160/8007/24.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення з 30.01.2025 р., незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, відповідно до ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 30.04.2025 року.

Стягувач: Дніпропетровська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ/Умовний код:02909938, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, 49044.

Боржник: Державна інспекція архітектури та містобудування України, , Київська обл., м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, 01133.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», , Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Костомарівська, 6Г, офіс 7, 49000.

Відповідно до ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимогст. 256 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук