Справа № 209/9055/24
Суддя: Левицька Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/9055/24
Провадження № 2-а/209/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Погрібної О.В.,

представник позивача: Буденкова Н.В.,

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №359 від 19.11.2024, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі також ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 359 від 19.11.2024 року, винесену Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач був прийнятий на військовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС 849669А за посадою - слюсар 2-НПО, що підтверджується довідкою (замість військового квитка), виданою військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 28.05.2009 за №4/430. Вказана довідка дійсна до отримання бланків військових квитків. 10.07.2024 виконуючи свій обов`язок, передбачений Законом України № 3633-IX від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, він уточнив військово-облікові дані, про що є витяг з «Резерв+», який є військово-обліковим документом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ВОС 738669, № в реєстрі Оберіг 1. 12 листопада 2024 року позивач прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою та копіями підтверджуючих документів, які дають підстави для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей, 2010, 2022 та 2023 років народження. Вказану заяву у нього прийняв лейтенант ОСОБА_3 та сказав, що йому необхідно отримати новий військово-обліковий документ у зв`язку із чим його направили на військово-лікарську комісію для встановлення ступеня придатності до військової служби. Після проходження ВЛК на нього був складений протокол 19.11.2024 № 359 за порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, а саме: невчасна постановка на військовий облік та звірка облікових даних згідно реєстру оберіг, та того ж дня винесена постанова № 359 за нез`явлення позивача з 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних чим порушено ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» в особливий період, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст.210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 тис. грн.

Позивач також вказує про те, що під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення л-т ОСОБА_3 не надав документ, яким його уповноважено на складання адміністративних протоколів за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідно протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженою особою. Вважає, що окрім складеного протоколу інших доказів про порушення позивачем правил військового обліку не було надано під час складання постанови про порушення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в особливий період. При цьому, звертає увагу суду на те, що у постанові не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу». Крім того, у спірній постанові відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 з 2011 року не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_6 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, що є порушенням військового обов`язку в особливий період. Тобто з моменту виявлення правопорушення пройшло 13 років, відтак строк притягнення до адміністративної відповідальності минув. Одночасно, позивач зазначає, що згідно правових норм обов`язок військовозобов`язаного прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки має виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного. Однак з 2011 року по 19 листопада 2024 року йому не направлялися виклики прибути до районного (міського) військового комісаріату/територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що постанова повинна бути скасована, а справа закрита у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та розгляд адміністративної справи призначено на 18 грудня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року розгляд адміністративної справи відкладено на 21 січня 2025 року.

10 січня 2025 року на адресу суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про скасування постанови. На обґрунтування відзиву зазначає, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (зі змінами), а також Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року (зі змінами) на території України було введено воєнний стан, а також була оголошена загальна мобілізація. Позивач повинен був на протязі 60 діб уточнити свої облікові дані, пройти ВЛК для вирішення питання щодо його призова до Збройних сил України, однак ОСОБА_1 цього не зробив чим порушив чинне законодавство. Покликається на ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію громадян» та п. 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 (зі змінами).

Сторони у справі про судовий розгляд повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на адміністративний позов не надали.

ІНФОРМАЦІЯ_7 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки представника до суду не повідомив, відзив на адміністративний позов не надав.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши зібрані по справі докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, що 19 листопада 2024 року ст.оф. адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 л-т ОСОБА_4 було складено протокол № 359 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно якого, ОСОБА_1 19.11.2024 о 11 год. 53 хв. порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду, а саме невчасна постановка на військовий облік та звірка облікових даних згідно реєстра оберіг (а.с. 19).

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 від 19 листопада 2024 року № 359 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (а.с.20).

Згідно постанови, громадянин ОСОБА_1 з 2011 року не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_6 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» в особистий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Зокрема, згідно ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч.11 ст.38 вказаного Закону призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Слід зазначити, що вказана редакція ч.10 ст.1, ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» набрала чинності 18.05.2024 року (внаслідок набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку № 3633-IX від 11.04.2024).

Раніше Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачав обов`язку уточнення своїх персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації.

Отже, відлік вказаного строку слід починати від дня набрання чинності Законом №3633-IX від 11.04.2024, тобто, з 18.05.2024 року.

За приписами частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 210 КУпАП доповнена частиною 3 та викладена у новій редакції на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-ІХ від 09.05.2024, який набрав чинності 19.05.2024. До внесених змін, норма ч. 3 ст. 210 КУпАП була відсутня.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, виходячи з вимог ст.58 Конституції України та п.п.10 п.1 Правил військового обліку, які діють з 05.01.2023, строк для першого звіряння даних військовозобов`язаного розпочинається 05.01.2023, а закінчується 05.01.2028.

Згідно доданого до позовної заяви витягу із застосунку Міністерства оборони України «Резерв +» (електронний кабінет призовника) встановлюється, що 10 липня 2024 року ОСОБА_1 оновив військово-облікові дані через мобільний додаток «Резерв+», та згідно витягу, останній знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Дніпро), ВОС 738669, Номер в реєстрі Оберіг 1 (а.с.18).

Отже, позивач виконав обов`язок, передбачений ч. 10 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наданий витяг із застосунку «Резерв+» не містить повідомлення, відповідно до якого дані ОСОБА_1 потребують уточнення, категорія обліку «військовозобов`язаний», а також не містить рекомендації «звернутись до ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних».

Відповідачем не спростовано обставин пред`явлення позивачем представнику ІНФОРМАЦІЯ_6 електронного військово-облікового документу, який був сформований за допомогою мобільного додатку «Резерв+».

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на військовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС 849669А за посадою - слюсар 2-НПО, що підтверджується довідкою (замість військового квитка), виданою військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_8 28.05.2009 за № 4/430. Вказана довідка дійсна до отримання бланків військових квитків (а.с.17).

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згаданий вище Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язанихта резервістів затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (далі по тексту - Порядок №1487).

Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі по тексту - Правила військового обліку).

Підпунктом 1.1 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку:

за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що позивач повинен був прибути на протязі 60 діб та уточнити свої облікові дані, пройти ВЛК для вирішення питання щодо його призову, однак таких дій не вчинив.

В оскаржуваній постанові підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП зазначено, що останній з 2011 року не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_6 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» в особистий період.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 направлялися виклики прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також відсутні докази, що відповідачем вручалася позивачу повістка для проходження ВЛК. Натомість, 12 листопада 2024 року позивач самостійно звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою на надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №285/1535/15 міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Як вбачається зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності події адміністративного правопорушення та вини цієї особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, у рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

У контексті наведеного, суд вважає за необхідне зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження (в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинення порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач не довів обгрунтованості прийнятого ним рішення, натомість, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач виконав обов`язок, передбачений ч. 10 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та оновив військово-облікові дані, а тому, як наслідок, відсутні підстави вважати про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутні належні та обґрунтовані докази, які б об`єктивно підтверджували факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова від 26.11.2024 № 1761 підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання цього позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 9, 72-79, 77, 139, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 359 від 19.11.2024 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 359 від 19.11.2024, винесену Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повне судове рішення складено 30 січня 2025 року.

Суддя Н.В. Левицька