Справа № 644/9012/24
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/9012/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Коровіна Віктора Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жупинський М.А. звернувся до

суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №3237448 від 10 жовтня 2024 року, яка винесена поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 140 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження у справі. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що 10 жовтня 2024 року о 16 год. 59 хв. поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №3237448 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі за порушення п.2.1г ПДР України та притягнуто до відповідальності за ст. 140 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до постанови 10.10.2024 року в 16 :41 год. в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, 299, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (автобус) ПАЗ днз НОМЕР_1 , надавав послуги регулярних спеціальних перевезень пасажирів за маршрутом м. Харків, вул. Індустріальна, 15А - м. Харків, проспект Героїв Харкова, 299 та не мав паспорта, схеми маршруту руху, погодженої з уповноваженим підрозділом НПУ, чим порушив вимоги п.2.1г ПДР, ст. 39 «Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.ст.12, 52-3 Закону України «Про дорожній рух».

Позивач, вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодного порушення норм законодавства зазначеного поліцейським у постанові допущено не було.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони та представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представником Департаменту патрульної поліції Федюком Д.В. протягом встановленого судом строку, після отримання ухвали про відкриття провадження, надано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю правових підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 257-263 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2024 року о 16 год. 59 хв. поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №3237448 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі за порушення п.2.1г ПДР України та притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 140 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до постанови 10.10.2024 року в 16 :41 год. в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, 299, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом (автобус) ПАЗ днз НОМЕР_1 , надавав послуги регулярних спеціальних перевезень пасажирів за маршрутом м. Харків, вул. Індустріальна, 15А - м. Харків, проспект Героїв Харкова, 299 та не мав паспорта, схеми маршруту руху, погодженої з уповноваженим підрозділом НПУ, чим порушив вимоги п.2.1г ПДР, ст. 39 «Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.ст.12, 52-3 Закону України «Про дорожній рух».

Суд вважає, що в даному випадку поліцейський Коровін В.В. не є належним відповідачем, з урахуванням позиції зазначеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, а саме, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Тобто, вимоги позову до інспектора не підлягають задоволенню з урахуванням неналежності відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що висновки відповідача, щодо наявності вини в діях позивача не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст. 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування -

тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно з п.2.1г Правил дорожнього руху Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів документацію відповідно до вимог встановлених Законами України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про перевезення небезпечних вантажів".

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено в Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-111(далі - Закон №2344- III).

Відповідно до частини першої статті 35 Закону №2344-111послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Згідно з статтею 1 Закону №2344-111автобус - це транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Частиною другою статті 35 Закону №2344-111передбачено, що послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-111регулярні спеціальні пасажирські перевезення - це перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; автобусний маршрут - це шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів; автобусний маршрут спеціальних перевезень - це автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні спеціальні пасажирські перевезення.

Згідно з частиною четвертою статті 35 Закону №2344-111перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських

перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-111автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг - це юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176затверджені Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі - Правила).

Пунктом 45 Правил передбачено, що регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезенння працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів та інших організованих груп пасажирів.

Відповідно до пункту 46 Правил регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким автомобільний перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

З аналізу викладених положень чинного законодавства слідує, що для віднесення пасажирських перевезень до регулярних спеціальних вони мають одночасно відповідати таким ознакам: 1) здійснюються автобусом; 2) мають постійний (регулярний) характер і визначений маршрут; 3) є спеціалізованими - здійснюються для задоволення потреб окремих категорій осіб, об`єднаних родовою ознакою - працівник/відвідувач певного підприємства, установи, організації, студент, турист тощо; 4) організовуються на договірних засадах у формі оплачуваної послуги, умови, вартість надання якої визначається договором, укладеним між замовником і автомобільним перевізником.

Тобто, регулярні спеціальні перевезення - це різновид послуг з перевезення пасажирів, які надають автомобільні перевізники на комерційній основі за договором із замовником.

Позивач працює в Приватному акціонерному товаристві «ХЕМЗ-ІРЕС» водієм з 06 вересня 2022 року.

В ситуації, за якої відносно ОСОБА_1 працівником поліції було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог п.2.1г ПДР, ст. 39 «Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.ст.12, 52-3 Закону України «Про дорожній рух», пасажирами автобусу, яким він керував, були працівники ПАТ «ХЕМЗ-ІРЕС» які рухалися на автобусі за маршрутом м. Харків, вул. Індустріальна, 15 А (місцезнаходження ПАТ «ХЕМЗ-ІРЕС») - станція метро ім. Олександра Масельського, проте здійснювалися такі перевезення ПАТ «ХЕМЗ-ІРЕС» із використанням власного транспорту для власних потреб.

Позивач в цій ситуації виконував свої трудові обов`язки як найманий працівник, а не як надавач послуг з пасажирських перевезень.

Таким чином, перевезення, які здійснювало ПАТ «ХЕМЗ-ІРЕС» у спірних правовідносинах, за своїм змістом не є послугою і не відповідають ознакам регулярних і спеціальних пасажирських перевезень.

Жодних даних про те, що в автобусі знаходились інші пасажири, крім працівників заводу «ХЕМЗ-ІРЕС» до оскаржуваної постанови відповідачем не додано.

Частиною десятою статті 39 Закону №2344-111передбачено, що перевезення пасажирів автобусами для власних потреб здійснюються на підставі документа, що засвідчує використання автобуса на законних підставах; списку пасажирів, завіреного підписом перевізника. У свою чергу водій, який здійснює такі перевезення, крім зазначених документів повинен мати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, інші документи, передбачені законодавством України.

Беручи до уваги, що позивач у спірних правовідносинах не здійснював регулярних спеціальних перевезень в розумінні Закону №2344-111і Правил, висновок відповідача про порушення позивачем вимог статті 39 Закону №2344-111,яке виразилося у ненаданні до перевірки схеми маршруту, розкладу руху, є необгрунтованим.

З урахуванням викладеного поліцейський Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Коровін В.В. не мав юридичних і фактичних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 5 КАС України відповідно до кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ст. 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень, в силу приписів статті 77 КАС України, покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3237448 від 10 жовтня 2024 року, не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні та допустимі докази та наявність вини в діях водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КУпАП.

Відповідачем протилежне не доведено, а, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн.60 коп.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5-10, 77, а України (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 2747-IV від 06.07.2005">242-244, 246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 9-10, ч. 1 ст. 122, ст. ст. 254, 258, 280 КУпАП, суд

в и р и ш і в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 взводу 1 роти 2 батальону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Коровіна Віктора Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕНА №3237448 від 10 жовтня 2024 року, яка винесена поліцейським 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Коровіним В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 140 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. - скасувати.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: 03048, м. Київ, Солом`янський район, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.01.2025 року.

Суддя: А. К. Сітало