Справа № 712/11305/24
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/11/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

з участю адвоката СЕНЕНКО К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що на виконання вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", він, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оновив свої облікові дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Після уточнення даних, в електронному додатку «Оберіг» відобразилось, що дані уточнено вчасно, але інформація в реєстрі неповна. Також було рекомендовано звернутись в ТЦК за місцем реєстрації, або постійного проживання для уточнення даних.

10 вересня 2024 року ОСОБА_2 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних, при собі мав оригінал приписного посвідчення.

Працівником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , оператором групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 , сержантом ОСОБА_3 , було повідомлено позивачу, що він порушив правила військового обліку, вилучено оригінал приписного посвідчення, а також складено протокол №495 від 10.09.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210 - 1 КУпАП України.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 495 від 10.09.2024 року зазначено, що 10.09.2024 року о 11 год. 15 хв. Позивач в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного в силу його відсутності, так як останній не звертався із заявою до ТЦК та СП для належного його оформлення.

Дане діяння є порушенням вимог частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами, та п. 10-1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

13.09.2024 постановою № 495 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_4 , притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 -1 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Із оскаржуваною постановою позивач категорично не погоджується, оскільки вона є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що згідно з приписним посвідченням він приписаний до призивної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до останніх відміток по обліку в приписному посвідченні, 22.08.2003 року ОСОБА_2 знятий з військового обліку.

Позивач, якому ще у січні 2009 році виповнилося 25 років (і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин), мав обов`язок замінити приписне посвідчення на військовий квиток (військово-обліковий документ) згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент правопорушення.

Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, а також відсутні докази, що Позивач отримував повістку про виклик до ТЦК та СП, як також відсутні дані, що він змінював свої облікові дані або місце проживання, яке було відоме відповідачу.

Вказує, що відносно нього було складено протокол за ч.3 ст.210-1КУпАП за те, що в нього відсутній військово-обліковий документ, а саме військовий квиток, який він мав отримати ще 14 січня 2009 року, в той час, коли не існувало ні норми ч.3 ст. 210-1 КУпАП, ні строків виконання обов`язку.

Вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 не маючи у своєму розпорядженні жодних доказів, не правильно оцінив обстановку та прийняв незаконне рішення, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Вважає дану постанову не обґрунтованою та незаконною. У зв`язку з чим просить її скасувати та закрити провадження по справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 25 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.10.2024 року відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_6 подано відзив на адміністративний позов.

16.10.2024 року відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_7 подано відзив на адміністративний позов.

В судовому засіданні позивач та його адвокат Сененко К.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, в подальшому до судового засідання не з`явилися, адвокатом позивача подано заяву про розгляду справи у її відсутність та відсутність позивача.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у відзиві на адміністративний позов просив у його задоволенні відмовити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи був повідомлений належним чином, до суду направив відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 стосовно позивача ОСОБА_2 винесена Постанова № 495 від 13.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні порушення, якою на Позивача накладений штраф в розмірі 17 000 грн.

У оскарженій Постанові вказано, що вона винесена на підставі Протоколу № 495 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 10.09.2024 року о 11 год. 15 хв. Позивач в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного в силу його відсутності, так як останній не звертався із заявою до ТЦК та СП для належного його оформлення.

Дане діяння є порушенням вимог частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами, та п. 10-1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. .

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до цього часу.

У відповідності до п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт відсутності у особи на момент здійснення перевірки військово-облікового документу та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови № 495 від 13.09.2024 ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відсутність військово-облікового документу.

При цьому, позивач вказав, що на виконання вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", він, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оновив свої облікові дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Після уточнення даних, в електронному додатку «Оберіг» відобразилось, що дані уточнено вчасно, але інформація в реєстрі неповна. Також було рекомендовано звернутись в ТЦК за місцем реєстрації, або постійного проживання для уточнення даних

10 вересня 2024 року ОСОБА_2 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних, при собі мав оригінал приписного посвідчення. Працівником відповідача було повідомлено позивачу, що він порушив правила військового обліку, вилучено оригінал приписного посвідчення, а також складено протокол №495 від 10.09.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210 - 1 КУпАП України.

Згідно з приписним посвідченням ОСОБА_2 приписаний до призивної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до останніх відміток по обліку в приписному посвідченні, 22.08.2003 року ОСОБА_2 знятий з військового обліку.

Позивач, якому ще у січні 2009 році виповнилося 25 років (і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин), мав обов`язок замінити приписне посвідчення на військовий квиток (військово-обліковий документ) згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, а також відсутні докази, що Позивач отримував повістку про виклик до ТЦК та СП, як також відсутні дані, що він змінював свої облікові дані або місце проживання, яке було відоме відповідачу.

Судом також встановлено, що замість вилученого оригіналу приписного посвідчення, позивачу працівниками ТЦК та СП видано військово-обліковий документ з відміткою про взяття на військовий облік.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Так, зі змісту відзивів на адміністративний позов, наданих відповідачами, та оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідачем жодних доказів вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення не надано. Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

Так, 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210-1 КУпАП було доповнено ч.3, а саме: щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.2101 КУпАП не існувало. Водночас, саме з 19.05.2024 був також встановлений 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

На виконання вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ОСОБА_2 оновив свої облікові дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Після уточнення даних, в електронному додатку «Оберіг» відобразилось, що дані уточнено вчасно, але інформація в реєстрі неповна. Також було рекомендовано звернутись в ТЦК за місцем реєстрації, або постійного проживання для уточнення даних.

"Оберіг" це електронна база про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до частини 3 ст. 14 Закону актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують відповідну інформації наведено у абзацах від третього до двадцятого частини третьої статті 14 Закону, а саме органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від: 1) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, - відомості, зазначені у пунктах 1 - 5, 8, 81, 10, 11 частини першої статті 7 цього Закону; 2) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, - відомості, зазначені у пунктах 6, 7, 9 і 91 частини першої статті 7 цього Закону; 3) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - відомості, зазначені у пунктах 12 і 13 частини першої статті 7 цього Закону; 4) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - відомості, зазначені у пункті 15 частини першої статті 7 цього Закону; 5) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки, - відомості, зазначені у пункті 16 частини першої статті 7 цього Закону; 6) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, - відомості, зазначені у пункті 17 частини першої статті 7 цього Закону; 7) Пенсійного фонду України - відомості, зазначені у пункті 17 частини першої статті 7 цього Закону, а також про встановлення і зміну групи інвалідності; 8) Офісу Генерального прокурора - відомості, зазначені у пункті 18 частини першої статті 7 цього Закону;

9) Державної судової адміністрації України - відомості, зазначені у пункті 19 частини першої статті 7 цього Закону; 10) Національної поліції України - відомості, зазначені у пункті 20 частини першої статті 7 цього Закону.

Інформаційна взаємодія між Реєстром та інформаційно-телекомунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, зазначені у цій частині, здійснюється відповідно до законодавства та в порядку, визначеному володільцем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Матеріли справи (протокол, постанова про адміністративне правопорушення та інше не містить даних проте, що відповідач звертався до вказаних органів з метою отримання інформації про військовозобов`язаного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, за таких обставин, оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі до закриття.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджено відповідною квитанцією. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені, відповідно до ст.139 КАС України судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 495 від 13 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу 17 000 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: