Справа № 521/16116/24
Суддя: Ганошенко С. А.
Дата ухвалення: 2024-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Ганошенка С.А.,

при секретарі судового засідання - Довгань Ж.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.10.2024 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позов, наступним чином, 16.12.2023 року, о 20 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «INFINITI», коли був зупинений працівниками поліції. На їх вимогу від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, на підставі чого було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 17.05.2024 року у справі № 521/674/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 1 (один) рік. Водночас, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а саме - командиром машини взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 . Під час судового розгляду перебував на військовій службі у Збройних Силах України та станом на день ухвалення судового рішення перебував у відрядженні. Подавав клопотання про перенесення розгляду справи, а тому мав законні очікування, що суд у встановленому Законом порядку відкладе судове засідання на іншу дату та час (вказані доводи безпосередньо підтверджуються відомостями постанови від 17.05.2024 р. у справі № 521/674/24 та долученими доказами). Копію судового рішення рекомендованим повідомленням або на офіційну електронну адресу не отримував. Про існування вказаного судового рішення ОСОБА_1 дізнався, коли 17.09.2024 року був зупинений працівниками поліції та притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, про що була винесена постанова серії ЕНА №3071841. Попри повідомлення працівників поліції про те, що він не знав про позбавлення його права керування автомобілем та, відповідно, про відсутність у нього умислу на порушення Правил дорожнього руху, працівники Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції винесли вищезазначену постанову. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.09.2024 р. №188-НР командир маневрено-вогневої групи молодший сержант ОСОБА_1 з 18.09.2024 р. по 19.09.2024 р. перебував у добовому наряді. Через це, ОСОБА_1 зміг ознайомитись зі станом розгляду його справи та отримати копію судового рішення лише після виходу з добового наряду - 19.09.2024 року. Після цього, він у встановлений КУпАП 10-денний строк з дня отримання копії судового рішення, подав апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 17.05.2024 року у справі № 521/674/24, оскаржуючи рішення суду в частині позбавлення його прав строком на 1 рік. Отже, позивач фактично не знав, коли його справа буде розглянута, що з урахуванням загальновідомого факту впровадження та подовження воєнного стану, а також значної тривалості розгляду справ в судах України, могло відбутися значно пізніше законодавчо визначених строків. Станом на 17.09.2024 року постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2024 року у справі № 521/674/24 не набрала законної сили, а також, враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи зазначені вище обставини, в діях ОСОБА_1 відсутня вина, а отже і склад правопорушення, що спростовує можливість застосування санкції, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА № 3071841 від 17 вересня 2024 року по справі про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 року відкрито провадження по справі.

21.10.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що в ході виконання службових обов`язків, інспектором 1-го взводу 6-ої роти 1-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , 17.09.2024 року приблизно о 19 год. 21 хв. на вулиці Академіка Філатова 38, що в м. Одесі, виявлено транспортний засіб «INFINITY», номерний знак НОМЕР_2 , водій якого не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, після чого був зупинений працівниками поліції. В ході відпрацювання виявленого адміністративного правопорушення встановлено особу водія транспортного засобу, ним виявився громадянин України ОСОБА_1 (особу встановлено по пред`явленому ним посвідченню водія в мобільному додатку «ДІЯ» серії НОМЕР_3 ). В ході перевірки особи правопорушника інспектором через базу інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та загально - доступного сайту «Судова влада», встановлено, що згідно постанови Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/674/24 (провадження № 3/521/2280/24) від 17.05.2024 на громадянина ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу розміром 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У зв`язку з тим, що інспектором було встановлено причетність гр. ОСОБА_1 до вчинення одразу двох адміністративних правопорушень: - за ч. 2 ст. 122 КУпАП - порушення вимог п. 9.2 б) Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом, відповідальність за яке передбачена у виді штрафу у розмірі 510 грн.; та за ч. 4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортними засобами, відповідальність за яке передбачена у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. За результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення, на підставі ст. 36 КУпАП, накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - якою саме була ч. 4 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з чим, інспектором Лупундюком І.В. винесено постанову серії ЕНА № 3071841, фабула якої містить посилання одразу на два склади адміністративного правопорушення.

Доказами вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, зокрема передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є постанова Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/674/24 (провадження № 3/521/2280/24) від 17.05.2024, якою громадянина України ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гри, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (роздрукована постанова суду з сайту «Судова влада» додається до даного відзиву), а також відеозаписами з відеореєстратора службового транспортного засобу та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції. Крім того, факт керування транспортним засобом «INFINITY», номерний знак НОМЕР_2 , виходячи із змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 не заперечує. Таким чином, інспектором правомірно було винесено постанову про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Щодо необізнаності позивача з фактом позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік, у відповідності до постанови Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/674/24 від 17.05.2024 року. Як вбачається з тексту зазначеної постанови: «...16.12.2023 о 20 год. 40 хв. в м. Одеса, по вул. Балківська, б. 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «INFINITY», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп 'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху» ... ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою Малиновського районного суду м. Одеси про доставку повідомлення у додаток «Vibeг», відповідно до якої за номером мобільного телефону особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 : НОМЕР_4 , об 11 год. 08 хв. 03 травня 2024 року було сповіщено про дату та час судового засідання та довідкою про доставку електронного листа на електронну адресу ОСОБА_1 , яка була зазначена у заяві в його анкетних даних: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також судом неодноразово направлялись листи командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 з проханням посприяти прибуттю ОСОБА_1 у призначені судові засідання, оскільки ОСОБА_1 наголошував на тому, що перебуває у лавах ЗСУ та проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , а виконання службових обов`язків перешкоджали явці у призначені судові засідання (наряд, відрядження, тощо)...». Тобто, ОСОБА_1 достеменно було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками патрульної поліції, який передано на розгляд Малиновського районного суду міста Одеси, та про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином.

Згідно відомостей сайту «Судова влада України», постанова Малиновського районного суду міста Одеси по справі № 521/674/24 (провадження № 3/521/2280/24) винесена 17.05.2024 року, забезпечено надання загального доступу - 27.05.2024 року. Дата набрання законної сили - 28.05.2024 року. Постанова серії ЕНА № 3071841 була винесена 17.09.2024 року, тобто через 4 місяці після позбавлення позивача права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Тому у відзиві просять суд, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву громадянина ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3071841 від 17.09.2024 року - без задоволення (а.с. 22-32).

У судове засідання 29.01.2025 року з`явилися позивач та його представник - адвокат Горобець О.С., які підтримали в судовому засіданні адміністративний позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 59). Про причину своєї не явки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення від представників відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України здійснювалася технічна фіксація судового процесу за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 був складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 17.05.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 1 (один) рік. (справа №521/674/24) (а.с. 35-37).

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2024 року апеляційну скаргу адвоката Монастирної І.О., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , - задоволено, постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 17.05.2024 року змінено. Виключено з першого абзацу резолютивної частини постанови стягнення у вигляді позбавлення права керування ОСОБА_1 строком на 1 рік. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін. (а.с .61-63).

Відповідно до постанови серії ЕНА № 3071841 від 17.09.2024 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 204000 грн за порушення ч.4 ст.126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортними засобами (а.с. 10).

Відповідно до п.2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вказані норми визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно ч. 10 ст. 15 Закону України «Про Дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Правилами Дорожнього Руху (ПДР) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування ОСОБА_1 строком на 1 рік накладено не було, у зв`язку з чим, останній не порушив п. 2.1. а) ПДР України, отже в силу вимог ст. 317-1 КУпАП позивач не вважався особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Водночас ч.4 ст. 291 КУпАП встановлено, що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірності прийняття оскаржуваної постанови, наслідком чого є її скасування.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 838/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Як вбачається судом з матеріалів справи, Інспектором, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 72 КАС України, не надано жодних належних і допустимих у розумінні статей 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваних постанов про адміністративне правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 08.07.2020 р. (справа №463/1352/16-а), від 30.05.2018 р. (справа №175/1982/17), від 26.05.2018 р. (№ 338/1/17).

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставляти їх з матеріалами судової справи.

Слід зазначити, що починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озпюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984, по. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987, no. 9912/82) ЄСПЛ тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення стагей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах «Ґурепка проти України» («Gurepka v. Ukrain», 06.09.2005, no. 61406/00), «Гурепка проти України (№2)» «Gurepka v. Ukraine (no. 2)», 08.04.2010, no. 38789/04), «Лучанінова проти України» («Luchaninova v. Ukraine», 09.06.2011, по. 16347/02), «Веренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», 11.04.2013, по. 20372/11) та інші.

Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Звертаючись до рішень Європейського суду з прав людини, а саме: «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, Суд неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суди мають застосовувати принципи доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення від 21 жовтня 2011 року у справі «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції),

Суд зазначає, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб`єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливо лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Також, відповідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача належить визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА № 3071841 від 17 вересня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Керуючись ст. ст. 2,5, 9, 20, 46, 69, 77, 241, 243, 245, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 126, 245, 251, 280, 291 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА № 3071841 від 17 вересня 2024 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО