Справа № 275/1163/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 275/1163/24 Головуючий у 1-й інстанції: Миколайчук П.В.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

21 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 07.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №1/445 якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. З тексту постанови вбачається, що 19.08.2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 20.08.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . Неприбуття у вказаний повістці день до ІНФОРМАЦІЯ_3 було розцінено як порушення законодавства про мобілізацію за наслідком чого і винесено оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вказував, що відповідачем проігноровано та не враховано під час винесення оскаржуваної постанови той факт, що він є особою з інвалідністю II групи з діагнозом цукровий діабет, про що відповідача було проінформовано. Більше того, відповідачу було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 є особою, яка на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та військову службу під час мобілізацію» не підлягає призову на військову службу. Крім того, вказував, що з відомостей тимчасового посвідчення військовозобов"язаного він визнаний непридатним до військової служби, а дата повторного медичного пересвідчення визначена - 18.11.2025 року. Вказував, що хворіє цукровим діабетом тяжкої форми. Станом на 03.07.2024 року його облікові дані були оновлені в мобільному застосунку для уточнення облікових даних та отримання обмеженої інформації з реєстру «Оберіг» «Резерв+», що свідчить про відсутність підстав для його виклику до ТЦК та СП для уточнення облікових даних про нього, оскільки з часу їх останнього оновлення вони не змінювалися. Просив прийняти до уваги той факт, що дата необхідності забезпечення його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 20.08.2024 року, припала на час, коли він проходив щорічне стаціонарне лікування, пов"язане з наявним невиліковним захворюванням на цукровий діабет.

Окремо звертав увагу на той факт, що під час складання оскаржуваної постанови, відповідачем допущено ряд помилок, зокрема з її тексту вбачається що: - у графі «Число, місяць, рік народження» вказано « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в той час, коли його датою народження є - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - у тексті постанови та в її резолютивній частині - вказано про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в той час, коли він - ОСОБА_1 ; - описані факти розшуку та доставлення його органами Національної поліції - не відповідають дійсності, оскільки до ІНФОРМАЦІЯ_6 він прибув сам, після проходження лікування та покращення самопочуття. З наведеного вбачається, що оскаржувана постанова містить інформацію, що не відповідає дійсності. Просив визнати вказану постанову №1/334 від 05.07.2024 протиправною та скасувати її.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2024 року постанову №1/445 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 07.10.2024 щодо ОСОБА_1 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без змін, а позовні вимоги ОСОБА_1 - без задоволення.

Не погодившись з судовим рішенням щодо відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції - скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2024 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 21 січня 2025 року о 13 год. 00 хв.

21 січня 2021 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. У поданій заяві представник заявника, крім іншого, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.11.2024 - без змін.

В судове засідання позивач не з`явився, через систему відеозв"язок погодився на слухання справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.311 КАС України, в зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа в суді апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заяви відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1/445 якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП ОСОБА_1 (а.с.9-10), в якій зазначено, що гр. ОСОБА_1 19.08.2024 отримав повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 20.08.2024, однак у визначений день не з`явився, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Указаною Постановою №1/445 від 07.10.2024 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Згідно роздруківки «Резерв+» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває на обліку як військовозобов`язаний, облік дійсний до 03.07.2025 (а.с.11).

Згідно довідки ВЛК від 13.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 хворіє на цукровий діабет 1 типу і є обмежено придатним до військової служби (а.с.12).

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 02.09.2020, ОСОБА_1 , 1995 р.н. визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ст.83-а нак.СМО №402-2008. Підлягає повторному медичному пересвідченню 18.11.2025 (а.с.13). На зворотньому боці посвідчення маються відмітки: про взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_10 27.08.2020 року та проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_11 - 01.03.2023 року та 23.02.2024 року якими підтверджена обмежена придатність до військової служби (а.с.14).

Згідно довідки до акта МСЕК серії 12 ААГ №666340 від 17.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 має третю групу інвалідності з 01.03.2024 року. Дата чергового переогляду 05.03.2026 року (а.с.15-16).

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2222, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 21.08.2024 по 27.08.2024 проходив лікування у стаціонарі (а.с.17-18), про що і було зазначено у письмовому поясненні від 24.09.2024 року (а.с.49 обр.стор.).

Справа №1/445 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, заведена 24.09.2024, відповідно до якої, постановою від 07.10.2024 останнього притягнуто до відповідальності та накладено штраф в сумі 17000 грн. (а.с.48-55). Також, згідно вказаних матеріалів справи ОСОБА_1 в розписці під підпис 19.08.2024 повідомлений про дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 - 20.08.2024 о 09.00 год. "для уточнення облікових даних" (а.с.51). Також, у справі наявні розписки: від 24.09.2024 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_12 на 01.10.2024; від 01.10.2024 - на 07.10.2024, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.49; 52 обр.стор.).

Інших буд-яких доказів, пов`язаних з винесенням оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст.5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

З огляду на викладене, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п.п.21, 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 №560 (далі- Порядок №560), За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близько городича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовки та мобілізації, 19.08.2024, позивачу вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де датою прибуття встановлено 20.08.2024 на 09 год. Про отримання даної повістки позивач особисто поставив підпис в розписці, про що свідчить відрізний корінець повістки, вказане не оспорював і сам позивач.

Суд констатував, що у даному спорі під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що він з поважних причин не з`явився саме 20.08.2024 за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, усні доводи позивача про звернення за лікуванням 20.08.2024 не підтверджені іншими належними доказами, згідно медичної виписки (а.с.17) лікування розпочало лише 21.08.2024, завершено 27.08.2024.

Тобто позивач не надав доказів поважності причин неявки саме 20.08.2024 до РТЦК, не надав наявності інших поважних причин для неявки, передбачених п.23 Порядку №560, а також не надав доказів явки до РТЦК в семиденний строк по завершенню лікування, як це передбачає п.24 Порядку №560 чи інших доказів добровільної явки до РТЦК, тоді як надані відповідачем відомості вказують на доставку ОСОБА_1 в порядку розшуку (а.с.50-52).

Доводи позивача про своєчасність оновлення облікових даних та наявності підстав для відстрочки суд відхиляє, так як вказані обставини не звільняють військовозобов`язаного від виконання вимог щодо явки за повісткою до РТЦК, оскільки підстави для явки до РТЦК під час війни не обмежуються згаданими позивачем відомостями, які були ним своєчасно оновлені.

Крім того, суд вважає, що помилки в оскаржуваній постанові в написанні імені по батькові та даті народження позивача, за наявності відповідних інших даних на таку особу, не є істотним порушенням КУпАП та прав позивача, оскільки в належній мірі дозволяють ідентифікувати особу, тому вони самі по собі не надають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами законність оскарженої постанови, яка винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а доводи позивача не спростовують викладені у постанові висновки.

Колегія суддів не погоджується з наведеним судом обгрунтуванням та висновками покладеними в основу оскарженого рішення та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, був встановлений обов`язок громадян щодо уточнення військово-облікових даних, відповідно до якого усім військовозобов`язаним необхідно уточнити військово-облікові дані протягом 60 днів.

19 травня 2024 року набув чинності Закон України №3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (зокрема, у разі порушення обов`язку громадянами вчасно встати на облік або оновити свої військово-облікові дані).

У ст.210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. До таких дій, зокрема, може належати неявка громадян за повісткою про первинний виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Порушення зазначеного вище законодавства також тягне за собою накладення штрафу, який з 19 травня 2024 року обчислюється у таких розмірах: накладення штрафу на громадян від 300 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51008500 грн) і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб і громадських об`єднань - від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000-25500 грн). Якщо ці дії вчинені повторно, накладається штраф на громадян від 500 до 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850011900 грн) і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб і громадських об`єднань - від 1500 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25 50034 000 грн). В особливий період вчинення зазначених вище дій тягне накладення штрафу на громадян від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян грн) і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб і громадських об`єднань - від 2000 до 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000-42 500 грн).

Варто зазначити, що правопорушення, визначені ст.ст.210,210-1 КУпАП, розглядаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі СБУ або СЗРУ), а повноваженнями щодо накладення стягнення за вчинення правопорушень наділяються керівники таких формувань.

При цьому, відповідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як слідує з матеріалів адміністративної справи №1/445 ОСОБА_3 викликався повісткою на 20.08.2024 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним, оскільки відповідно до наявного військово-облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_13 (Коростишів). Категорія обліку "військовозобов"язаний", дійсний до 03.07.2025 року. Номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 4. Також вказано що дані уточнено 03.07.2024 року.

Відповідно до розписок наявних у цій же справі, ОСОБА_3 , уже як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.3 ст.201-1 КУпАП, викликався до ІНФОРМАЦІЯ_12 24.09.2024 року на 09.00 год. 01.10.2024 року та 01.10.2024 року на 10.00 год. 07.10.2024 року.

Колегія суддів вважає, що відповідачем, під час винесення оскаржуваної постанови не враховано той факт, що він є особою з інвалідністю 3-ї групи з діагнозом цукровий діабет, чому є документальне підтвердження та з 21.08.2024 по 27.08.2024 проходив стаціонарне лікування про що і було зазначено у письмовому поясненні ТЦК та СП від 24.09.2024 року. Більше того, відповідачу було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 є особою, яка на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та військову службу під час мобілізації» не підлягає призову на військову службу. Крім того, з відомостей тимчасового посвідчення військовозобов"язаного він визнаний непридатним до військової служби, а дата повторного медичного пересвідчення визначена - 18.11.2025 року. Станом на 03.07.2024 року його облікові дані були оновлені в мобільному застосунку для уточнення облікових даних та отримання обмеженої інформації з реєстру «Оберіг» «Резерв+», що свідчить про відсутність підстав для його виклику до ТЦК та СП для "уточнення облікових даних", оскільки з часу їх останнього оновлення вони не змінювалися. При цьому, відповідачем суду не доведено які саме облікові дані щодо ОСОБА_1 в період з 19.08.2024 року по 07.10.2024 року уточнювалися.

Твердження позивача, що до ІНФОРМАЦІЯ_6 він прибув сам, після проходження лікування та покращення самопочуття, а не був доставлений органами Національної поліції, відповідачем не спростовується достатніми та належними доказами. Лише долучення до матеріалів виписки з книги обліку доставлення військовозобов"язаних не є таким беззаперечним доказом.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення від 07.10.2024 року і накладенні стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - штрафу у 17000,00 грн. начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 не були враховані як зазначені обставини, так і не визначено чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в установленому порядку, пройшов військово-лікарську комісію і не ухилявся від обліку. За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зокрема і Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що виключає можливість притягнення до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України і в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Надані суду і досліджені докази підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ...

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Крім того, колегія суддів окремо звертав увагу на той факт, що під час складання оскаржуваної постанови, відповідачем допущено ряд неточностей. Так, у графі "Число, місяць, рік народження" вказано " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", в той час, коли датою народження ОСОБА_1 є - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; у тексті постанови та в її резолютивній частині - вказано про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в той час, коли позивач - ОСОБА_1 . То б то, по суті відповідачем притягнуто до відповідальності не позивача а іншу особу.

Так, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити усі необхідні дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності задля встановлення дійсних обставин справи та ідентифікації правопорушника.

Недотримання цієї вимоги має відповідні наслідки, зокрема, позбавлення особи здійснювати ефективний захист своїх прав та інтересів, адже вона позбавлена можливості оспорювати конкретні факти.

Тому, висновки суду першої інстанції, що помилки в оскаржуваній постанові в написанні імені по батькові та даті народження позивача, за наявності відповідних інших даних на таку особу, не є істотним порушенням КУпАП та прав позивача, оскільки в належній мірі дозволяють ідентифікувати особу і тому самі по собі наведені помилки не надають підстав для скасування оскаржуваної постанови, є хибними, а оскаржена постанова не вказує на притягнення до адміністративної відповідальності саме позивача.

Суд не може самостійно припускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вийде за межі обвинувачення та вдасться до припущень, що неприпустимо при доведеності вини особи поза розумним сумнівом.

Невірно зазначені дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності є самостійною підставою доля скасування оскарженої постанови.

Таким чином, всупереч вимогам правових норм, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, в зв`язку з чим, постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Частиною 6 ст.139 КАС України вказано, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 3028 грн. судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову - 1211,20 грн та апеляційної скарги - 1816,80 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №1/445 від 07.10.2024 року винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2025 року

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.