Справа № 160/27883/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
18.10.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати ГУ ПФУ у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: - половини строку навчання - 2 роки 4 місяці 26 днів (період з 01.09.1997 по 21.06.2002); - стаж (досвід) роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки; - період роботи на посаді судді Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим - 6 років 0 місяців 01 день (період з 01.08.2008 по 31.07.2014); - період коли суддя, був прикріплений до штату Дніпропетровського окружного адміністративного суду - 3 місяці 06 днів (період з 01.08.2014 по 06.11.2014); - період роботи на посаді судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду - 09 років 11 місяців 01 день (період з 07.11.2014 по 07.10.2024), разом 21 рік 07 місяців 03 дні.
23.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи позивача.
30.10.2024 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач доповнив позовні вимоги та просить:
01.11.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.
07.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залучено до участі у справі в якості відповідачів - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області інформацію та пояснення щодо зарахування стажу ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді, надати відповідний розрахунок (рішення, протокол), вказати які періоди стажу зараховані, а які не зараховані та зазначити підстави незарахування періодів.
15.01.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшло клопотання, відповідно до якого вказано, що ним було прийнято рішення про призначення довічного утримання судді та надано протокол про призначення та розрахунок стажу.
Копія ухвали від 07.01.2025 року та позовні матеріали були направлені Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» в його електронний кабінет та отримані відповідачами, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.
Станом на дату винесення рішення по справі відповідачами відзиви на позовну заяву до суду не надано про причини такого неподання суд не повідомлено.
Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Указом Президента України «Про призначення суддів» №667/2008 від 24.07.2008 року ОСОБА_1 , призначено у межах п`ятирічного строку на посаду судді Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим.
Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №326-VII від 06.06.2013 року обрано на посаду судді Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим безстроково.
Указом Президента України «Про переведення суддів» №853/2014 від 06.11.2014 року переведено на роботу на посаді судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до наказу №321-к від 07.11.2014 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду зарахований до штату Дніпропетровського окружного адміністративного суду на посаду судді.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2024 №2780/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду зв`язку з поданням заяви про відставку», позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом складено розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання стосовно позивача, згідно якого його стаж на посаді судді складає 21 рік 07 місяців 03 дні та складається з:

1) студент Академії митної служби України, м.Дніпропетровськ (половина строку навчання) з 01.09.1997 по 21.06.2002 02 роки 04 місяці 26 дні;

2) стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 03 роки 0 місяців 0 днів;

3) Суддя Окружного адміністративного суду АРК з 01.08.2008 по 31.07.2014 06 роки 0 місяців 01 дні;

4) Суддя, прикріплений до штату Дніпропетровського окружного адміністративного суду з 01.08.2014 по 06.11.2014 00 роки 03 місяці 06 дні;

5) Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду з 07.11.2014 по 07.10.2024 09 років 11 місяців 01 день.

Всього 21 рік 07 місяців 03 дні.

Згідно з наказом Дніпропетровського окружного адміністративного суду «Про відрахування судді Дмитра Сидоренка зі штату суду» від 27.09.2024 №612-к, позивача відраховано зі штату суду 07.10.2024 року.

07.10.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом складено довідку №212 від 07.10.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, про те, що станом на 07.10.2024 року суддівська винагорода, яка враховується при призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508 грн., у тому числі: - посадовий оклад 75672,00 грн.; - доплата за вислугу (50%) 37836,00 грн.

09.10.2024 року за №3560 позивачем подана заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до Управління ПФУ в Самарському районі м.Дніпропетровська.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №78 від 17.10.2024 позивачу призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.10.2024 року у розмірі 56754,00 грн., який обчислено як 50% від розміру суддівської винагороди 113508,00 грн. Також зазначено, що страховий стаж судді складає 16 років 2 місяці 7 днів. Особливості призначення: суддя у відставці (наказ про відрах, зі штату) - з 07.10.2024 року по довічно.

Також, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №78 від 18.10.2024 року про перерахунок пенсії, позивачу призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.10.2024 року у розмірі 56754,00 грн., який обчислено як 50% від розміру суддівської винагороди 113508,00 грн. Також зазначено, що страховий стаж судді складає 16 років 2 місяці 7 днів. Особливості призначення: суддя у відставці (наказ про відрах, зі штату) - з 07.10.2024 по довічно.

Позивач вважає, що при призначенні йому з 08.10.2024 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56754,00 грн., відповідачами неправомірно обчислено стаж роботи на посаді судді, відсотковий розмір від суддівської винагороди та безпосередньо розмір суддівської винагороди станом на 07.10.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн. : 30 х 2102 грн. х 1,2 (регіональний коефіцієнт) 75672,00 грн., тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Підставою для звільнення судді є подання заяви про відставку.

Конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 28.08.2023 року у справі №360/6255/21.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Таким законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII), згідно ч. 1 ст. 142 якого судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 2 ст. 142 Закону №1402-VIII встановлено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому згідно ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивача призначено на посаду судді 24.07.2008 року згідно Указу Президента України №485/2007. В цей період часу у відповідних редакціях діяли (надалі в редакціях, чинних станом на 24.07.2008 року):

1) Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII (далі Закон №2862-XII);

2) Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року №584/95 (далі Указ №584/95);

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону №2862-XII на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Отже, наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, трьох років роботи за юридичною спеціальністю.

Відповідно до ст. 1 Указу №584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, половини строку навчання - 2 роки 4 місяці 25 дні.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 07.11.2023 року у справі № 520/475/19, від 28.08.2023 року у справі № 360/6255/21, від 23.08.2023 року у справі № 380/17897/21 та багатьох інших.

В юридичній ситуації позивача Вищою радою правосуддя здійснено розрахунок стажу позивача станом 24.09.2024 21 рік 06 місяців 25 днів.

Суд зазначає, що відповідач-1, обчисливши стаж роботи на посаді судді позивача відповідним чином фактично заперечив відповідні висновки Вищої Ради Правосуддя, на що не мав необхідних повноважень.

Крім того, відповідач-1 фактично заперечив дію ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII стосовно позивача, що є прямим порушенням цієї норми права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.02.2024 року у справі №420/14019/23 (п. 55), від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18.

Також, відповідач-1 фактично заперечив дію абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII в аспекті положень ч. 1 ст. 7 Закону №2862-XII та ст. 1 Указу №584/95.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 13.12.2023 року у справі №420/9332/21, від 30.03.2023 року у справі №280/2167/21.

Отже, відповідачем-1 допущено порушення вищевказаних положень законодавства, при цьому відповідач-1 вийшов за межі наявних повноважень під час визначення стажу роботи на посаді судді позивача, що призвело як до невірного визначення такого стажу, так і до невірного визначення щодо позивача розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки.

Наведене свідчить про протиправність бездіяльності відповідача-1 під час обчислення стажу роботи на посаді судді позивача. Оскільки така бездіяльність втілена рішення, яке є предметом оскарження, та зумовило суттєві дефекти такого рішення, які мають значне юридичне значення (стаж роботи на посаді судді позивача, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки позивача), таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

В ході судового розгляду цієї справи судом надано правову оцінку спірному рішенню відповідача-1 та результату обчислення відповідачем-1 стажу судді позивача. В ході такої оцінки судом, з урахуванням викладених положень законодавства, визначено належний зміст правової поведінки відповідача в юридичній ситуації позивача: відповідач мав лише один правомірний варіант поведінки, що полягав у зарахування до стажу роботи на посаді судді позивача заявлених позивачем періодів.

Суд зазначає, що позивач має стаж роботи на посаді судді 21 рік 06 місяців 25 дні.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Тобто, позивач має право на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 52 відсотки.

З урахуванням вищевказаного, відповідач-1 не має жодного іншого правомірного варіанту поведінки, окрім визначення сумарного стажу роботи позивача на посаді судді як 21 рік 06 місяців 25 днів, який складається з: - стаж роботи на посаді судді 16 років 2 місяці; - стаж роботи за юридичною спеціальністю, як стаж (досвід роботи) вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді: 3 роки; - половина строку навчання за денною формою: 2 роки 4 місяці 25 днів.

Також, з урахуванням вищевказаного, відповідач-1 не має жодного іншого правомірного варіанту поведінки, окрім встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52%.

Щодо визначення відповідачем-1 розміру суддівської винагороди станом на 07.10.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 6 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, визначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Підставою для призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 56754,00 грн. слугували такі обставини, що у довідці від 07.10.2024 року №212 розмір посадового окладу судді обчислений з прожиткового мінімуму 2102,00 грн.

При цьому, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу судді становить 2102,00 грн.

За змістом вимог ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 135 Закону, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Статтею 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 у справі №360/503/21 сформував наступні правові висновки про те, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть. Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд зазначив, що Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Водночас Законом №966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо. Водночас Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIIІ.

При цьому будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Конституційний Суд України в пункті 4.1 рішення від 11.03.2020 в справі №4-р/2020 з посиланням в тому числі на норми міжнародного права зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013, від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року №11 -р/2018, від 18 лютого 2020 року №2-р/2020).

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виці матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2., абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року №11-р/2018).

Отже, для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 12.07.2023 року по справі №140/5481/22, від 13.09.2023 року у справі №240/44080/21.

Крім цього, відомості про суд, де працював суддя, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці подаються до Пенсійного фонду під час призначення судді щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними.

Розмір суддівської винагороди, визначений статтею 135 Закону №1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з Закону.

За таких обставин, довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Положення пунктів 1, 3 Розділу II та пункту 2 Розділу III Порядку №3-1, які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020.

Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку №3-1, зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 №12, від 09.04.2021 №7.

Отже, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити нарахування/ перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

Аналогічний правий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №640/10564/21, від 12.09.2023 у справі №540/7777/21, від 28.11.2023 у справі №640/16655/21.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обрахованої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні, встановленого на 01.01.2024 абзацом 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», а саме в грошовому виразі в розмірі 85026,24 грн. (3028,00 грн. х 30 х 1,2 регіональний коефіцієнт ) + 50% доплата за вислугу років) х 52%).

За таких обставин, рішення ГУ ПФУ у Харківській області №78 від 17.10.2024 року в частині визначення періоду роботи на посаді судді ОСОБА_1 на рівні 16 років 2 місяці 7 днів та в частині нарахування ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленого з 50% суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд зазначає, що зобов`язуючи відповідача-1 вчинити єдиний можливий правомірний варіант поведінки суд не втручається в дискреційні повноваження відповідача, оскільки вони в спірній ситуації такими не є (іншого правомірного варіанту поведінки у відповідача не існує).

Крім того, з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №78 від 18.10.2024 року про перерахунок пенсії, який не призвів до збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та вказане рішення також, прийнято без врахування вищевказаних норм Закону, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №5541-2155-1519-5389 від 17.10.2024 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 968,96 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 поверх, к.58, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.10.2024 року №78 в частині визначення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 16 років 2 місяці 07 днів та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленого з 50% суддівської винагороди, яка обрахована з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №78 від 18.10.2024 про перерахунок пенсії в частині визначення періоду роботи на посаді судді ОСОБА_1 на рівні 16 років 2 місяці 7 днів та в частині нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди, яка обрахована з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: стаж роботи на посаді судді 16 років 2 місяці; стаж роботи за юридичною спеціальністю, як стаж (досвід роботи) вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді: 3 роки; половина строку навчання за денною формою (студент Академії митної служби України, м.Дніпропетровськ (половина строку навчання) з 01.09.1997 по 21.06.2002 02 роки 04 місяці 26 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 08.10.2024 року перерахунок та вимплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52% суддівської винагороди, виходячи з 21 року 07 місяців 03 дні стажу роботи на посаді судді та розрахованої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2024 році - 3028,00 грн., а саме в грошовому виразі в розмірі 85026,24 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв