Справа № 160/1673/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 січня 2025 р.Справа № 160/1673/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.01.2025 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ в м.Києві №02 від 18.12.2024 року щодо відмови їй у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 15.12.1981 року по 30.06.2023 року (дату призначення пенсії) для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в м.Києві зарахувати їй до спеціального стажу період роботи з 15.12.1981 року по 30.06.2023 року (дату призначення пенсії).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №160/22052/24 зобов`язано Головне управління ПФУ в м.Києві зарахувати до її спеціального стажу період роботи з 15.12.1981 р. по 30.06.2023 р. та повторно розглянути заяву від 18.06.2024 року про проведення перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у рішенні суду. 05.11.2024 року та 09.11.2024 року з метою отримання інформації щодо виконання рішення суду по справі №160/22052/24 її представником було сформовано адвокатський запит. Після чого, 20.12.2024 року Головне управління ПФУ в м.Києві надало рішення №02 від 18.12.2024 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Підставою для відмови зазначено наступне: " ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача філіалу в Комунальному закладі культури "Міська дитяча бібліотека" Криворізької міської ради, який підпорядковується Управлінню культури виконкому Криворізької міської ради і не відноситься до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вона вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України, з огляду на те, що рішенням суду у справі №160/22052/24 було встановлено: "Позивач на момент призначення пенсії за віком працювала у відповідному закладі бібліотеки та мала достатній трудовий стаж роботи в даному закладі, зворотного відповідачем не доведено, при цьому, раніше пенсію не отримувала, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.п.3 та 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позовні вимоги фактично спрямовані на виконання судового рішення у справі №160/22052/24.

Згідно із частинами 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, за приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

В частині першій статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 18.06.2024 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила нарахувати і виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день призначення, яка не підлягає оподаткуванню передбачену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління ПФУ в м.Києві 26.06.2024 року прийняло рішення № 02 про відмову у виплаті зазначеної грошової допомоги. Підставою відмови зазначено, що Комунальний заклад культури "Міська дитяча бібліотека" Криворізької міської ради підпорядковується Управлінню культури виконкому Криворізької міської ради і не відноситься до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління ПФУ в м.Києві, позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №160/22052/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Головного управління ПФУ в м.Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним рішення Головного управління ПФУ в м.Києві №02 від 26.06.2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 15.12.1981 по 30.06.2023 роки (дату призначення пенсії) для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню;

- зобов`язано Головне управління ПФУ в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 15.12.1981 по 30.06.2023 роки (дату призначення пенсії);

- зобов`язано Головне управління ПФУ в м.Києві області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2024 року про проведення перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у цьому рішенні.

Вказане рішення суду набрало законної сили 02.12.2024 року.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року у справі №160/22052/24 Головне управління ПФУ в м.Києві повторно розглянуто заяву позивача від 18.06.2024 року про проведення перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, та було винесено рішення від 18.12.2024 року №02, яким відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням від 18.12.2024 року №02, яке прийнято на виконання рішення суду від 30.09.2024 року у справі №160/22052/24 звернулася з даним позовом до суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та наведені позивачем обґрунтування позову, спірним питанням у цій справі є неналежне виконання рішення суду від 30.09.2024 року у справі №160/22052/24, яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що згідно ст.382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на частину п`яту статті 383 КАС України відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що фактично позивачем подано позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві по суті стосується питання про зобов`язання виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №160/22052/24 в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, що вбачається зі змісту позовної заяви.

Набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним і може бути виконано примусово.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17 та від 15.04.2020 року у справі № 367/1240/16-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення щодо неналежного виконання рішення суду від 30.09.2024 року у справі №160/22052/24.

При цьому, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими саме ст.383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 522/10140/17.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які стосуються питання належного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного від 30.09.2024 року у справі №160/22052/24, то відповідно нею неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що відмова у відкритті провадження в цій справі не позбавляє права звернутися до суду із заявою в порядку, визначеному статтями 382, 383 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 243, 248 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 КАС України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма