Справа № 240/33642/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/33642/23 Головуючий у 1-й інстанції: Липа Володимир Анатолійович

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

29 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що порушують зміст статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо ОСОБА_1 про недоплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіаційного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з моменту звернення до суду донарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіаційного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення у сумі 8438 гривень.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи подану скаргу, апелянт зазначила, що звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України буде помилковим, оскільки рішення у справі №240/24080/22 виконуються ГУ ПФУ у Житомирській області , а позовна заява у справі №240/33642/23 має інші позовні вимоги, зокрема донарахування до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру та прохання застосувати інший період, що свідчить про інші підстави і предмет спору.

Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що апелянт просив розглянути скаргу без виклику сторін та були відсутні клопотання про розгляд справи за участю сторін, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що для захисту порушених відповідачем прав при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі №240/24080/22, позивач має право звернутись до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, а не в порядку звернення до суду з новим позовом, оскільки позивач не погоджується з реалізацією відповідачем її права на отримання підвищення до пенсії, передбаченого статті 39 Закону №796-ХІІ, в частині розміру такого нарахування. Отже суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому для захисту порушених позивач має звернутись до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Проте, відповідно до змісту оскаржуваної ухвали суд зазначив про існування рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/24080/22, яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 вересня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01 січня 2015 року, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги, предметом яких є невиконання чи неналежне виконання судового рішення, повинні вирішуватися в межах відповідної справи (невиконання рішення у якій оскаржується) і не можуть розглядатися в іншому (новому позовному) провадженні.

Таким чином, суд першої інстанції ототожнив позовні вимоги у даній справі №240/33642/23 та у справі №240/24080/22, яка вже розглянута.

Стосовно вказаного вище суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі (закрити провадження, якщо воно вже відкрито).

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 20 березня 2024 у справі № 320/225/23, від 08 травня 2024 у справі № 420/28651/23.

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача з 01.12.2023 провести їй нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 8438 грн, що становить різницю між двома мінімальними зарплатами та двома мінімальними прожитковими мінімумами.

Разом з цим, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/24080/22 вирішено визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 вересня 2022 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01 січня 2015 року, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Вказане рішення набрало законної сили 13.01.2023.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предмет у даній справі та у справі № 240/24080/22 не є тотожними, оскільки ОСОБА_1 просить здійснити з 01.12.2023 нарахування та доплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює різниці між двом прожитковим мінімумом для працездатних осіб та двом мінімальними заробітним платам, що не досліджувалося під час судового розгляду справи № 240/24080/22.

Позивач 01.12.2023 звернулась до суду з цим позовом про нарахування та виплату доплати до пенсії за період, який настав вже після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 240/24080/22.

Висновок суду першої інстанції про те, що вимоги заявлені позивачем у цій справі, вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі № 240/24080/22 та їх фактично вже було вирішено по суті, є необґрунтованими.

Обставини, встановлені у справі № 240/24080/22, можуть слугувати підставою для звільнення від доказування з урахуванням ч. 4 ст.78 КАС України, а не бути підставою для відмови у відкритті провадження.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується із застосуванням до вказаних правовідносин п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, відповідно до якого суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У зв`язку з цим суд зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, за правилами якого має розглядатися визначена категорія справ.

Тобто, спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, якщо він не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а фактично стосується захисту приватних інтересів особи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом поданого позову є протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, тому вказаний спір є публічно-правовим.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є підстави вважати, що висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі є помилковим.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.