Справа № 320/42035/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 січня 2025 року м. Київ № 320/42035/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними, скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Шокурова Ю.Л. звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати накази Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.07.2024 року №169 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині притягнення сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону №3 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; від 31.07.2024 №1092 о/с «По особовому складу» про звільнення старшого сержанта поліції сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) поновити сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 полку управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01 серпня 2024 року;

- стягнути з Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_1 всі види грошового забезпечення, які були йому визначені на день звільнення відповідно до пункту 6 Порядку № 260 за вимушений прогул 01 серпня 2024 року.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 12.09.2024 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. Так, ухвалою встановлено, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.

В ухвалі судом були зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення, зокрема шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. На обґрунтування вказаної заяви представником позивача зазначено, що наказ від 08.07.2024 року №169 є лише наказом про застосування дисциплінарного стягнення, який відповідно до вимог частини першої статті 233 КЗпП України може бути оскаржений безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. А тому, строк звернення до суду не пропущено. Щодо місячного строку звернення до суду про оскарження наказу від 31.07.2024 року №1092 зазначено, що відповідно до відмітки штампу про тримання та підпису відповідального працівника канцелярії Київського окружного адміністративного суду на примірнику позовної заяви позивача дана позовна заява подана до суду 30.08.2024, а тому місячний строк звернення не пропущено.

Крім того, до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що відповідно до пункту 4 статті 31 розділу V Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Оскільки позивач ознайомився із наказом про звільнення від 31.07.2024 в день звільнення, про що свідчить його особистий підпис на наказі, тому ним пропущено 15-ти денний строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 14.01.2025 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, оскільки судом встановлено що відповідно до пункту 4 статті 31 розділу V Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом 15 днів з дня його знайомлення з відповідним наказом.

Від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. На обґрунтування вказаної заяви представником позивача зазначено, що позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача із заявами про ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування та зробити їх копії, проте працівниками відповідача було відмовлено, що в свою чергу стало підставою для звернення позивача до адвоката за наданням правничої допомоги. Лише після отримання адвокатом (09.09.2024 за №6552-2024) копій матеріалів зібраних під час проведення службового розслідування на адвокатський запит встановлено порушення посадовими особами відповідача прав позивача. Тривале не надання матеріалів зібраних під час проведення службового розслідування створило передумови для пропуску строків звернення до суду. Крім того, представник позивача зазначає, що під час проведення службового розслідування та під час ознайомлення з оскаржуваними наказами не було роз`яснено ОСОБА_1 право на оскарження та встановлені строки на оскарження передбачені статтею 31 Дисциплінарного статуту. Також зазначає, що при ознайомлені з матеріалами зібраними під час проведення службового розслідування вбачаються факти вчинення посадовими особами ДПОП «ОШБ «Лють» кримінального правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, що виразилось у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів. За вказаними фактами на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі 761/43801/24 розпочато досудове розслідування. Враховуючи зазначене, представник вважає поважними причини пропуску строків звернення до суду.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом, суд ураховує таке.

Згідно зі статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України: позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша); для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга).

За змістом наведеної норми, за загальним правилом строк звернення до суду для особи становить шість місяців. При цьому Кодексом адміністративного судочинства України чи іншими законами може бути встановлений інший строк звернення до суду. Строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, якщо не встановлено інше.

Частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено окремий строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а саме встановлений місячний строк звернення.

Вказана норма кореспондується із нормами абзацу другого статті 233 Кодексу закону про працю, згідно з якою із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (у редакції, чинній станом на час вчинення відповідачем заходів зі встановлення наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, прийняття наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності та звернення позивача до суду).

Відповідно до статті 19 цього Закону: у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша); підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» (далі - Закон № 2123-IX) внесено зміни до указаних нормативно-правових актів. Зокрема, Дисциплінарний статут НП України доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану», яким з 01 травня 2022 року, зокрема, запроваджено іншу процедуру ознайомлення поліцейського з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та інші строки звернення до суду.

Так, частиною першою статті 30 Дисциплінарного статуту НП України (у редакції Закону №2123-IX) у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації (частина друга статті 30 Дисциплінарного статуту НП України).

Частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту НП передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

З аналізу норм абзацу другого частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту НП випливає, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, з 01.05.2022 Законом № 2123-IX запроваджено інші умови проведення службового розслідування, а також визначена нова процедура ознайомлення поліцейського з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та установлені особливі строки оскарження дисциплінарних стягнень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан з 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні Указами Президента України продовжувався, зокрема, Указами від 05.02.2024 № 49/2024 (затверджено Законом України від 06.02.2024 №3564-IX), від 06.05.2024 №271/2024 (затверджено Законом України від 08.05.2024 №3684-IX) та від 23.07.2024 № 469/2024 (затверджено Законом України від 23.07.2024 №3891-IX) воєнний стан продовжено з 05:30 год. 14.02.2024 строком на 90, з 05:30 год 14.05.2024 строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відтак, станом на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності оскаржуваними наказами від 08.07.2024 №169 та від 31.07.2024 №1092 та звернення його 30.08.2024 року до адміністративного суду з позовом, в Україні діяв воєнний стан.

Отже, з 01.05.2022 Законом №2123-IX запроваджено інші умови проведення службового розслідування, а також визначена нова процедура ознайомлення поліцейського з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та установлені особливі строки оскарження дисциплінарних стягнень.

Питання щодо застосування строків, установлених Дисциплінарним статутом НП у правовідносинах, що виникли у зв`язку з притягненням поліцейського до дисциплінарної відповідальності, вже досліджувалося Верховним Судом. Так, у справі №120/7567/22 суд сформував висновок, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.

Вказаний висновок був підтриманий іншими постановами Верховного Суду, зокрема, від 07 грудня 2023 року у справі № 420/15422/22, від 25 січня 2024 року у справі № 260/4067/23 та інших.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що для оскарження до адміністративного суду наказів від 08.07.2024 №169 та від 31.07.2024 №1092, якими до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, передбачено 15 днів з дня ознайомлення позивача з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не повинні перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду з урахуванням наведених висновків ЄСПЛ, суд констатує, що встановлені законом строки звернення до суду адміністративної юрисдикції, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права) та метою звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Судом встановлено, що відповідно до копії наказу від 08.07.2024 №168 про застосування дисциплінарного стягнення позивача особисто ознайомлено із даним наказом про що свідчить відмітка: «З копією наказу ознайомлений. З наказом не згодний. ОСОБА_2 11.07.2024. підпис», отже останнім днем звернення до суду із позовом про оскарження даного наказу є 26.07.2024.

Відповідно до копії наказу від 31.07.2024 №1092 по особовому складу про звільнення зі служби, позивача особисто ознайомлено із даним наказом про що свідчить відмітка: «З наказом ознайомлений. Витяг з наказу отримав. З наказом не згодний. ОСОБА_2 31.07.2024. підпис», отже останнім днем звернення до суду із позовом про оскарження даного наказу є 16.08.2024.

Позовну заяву представник позивача направив до суду нарочно 30 серпня 2024 року, тобто поза межами передбаченого Законом строку.

Представник позивача обґрунтовував поважність причин пропуску строку звернення до суду тим, що хоча позивач ознайомився з наказом про дисциплінарну відповідальність 11.07.2024 та 31.07.2024, всі обставини службового розслідування стали відомі йому лише після отримання копій матеріалів службового розслідування. Представник позивача зазначив, що позивач не був запрошений для ознайомлення з матеріалами службового розслідування до винесення спірного наказу, для цього ним був поданий адвокатський запит. Представник позивача вважав ці обставини об`єктивними причинами, що унеможливили своєчасне звернення до суду в установлений Законом строк.

Оцінюючи зазначені представником позивача доводи, суд вказує, що отримання позивачем чи його адвокатом матеріалів службового розслідування 09.09.2024 не впливає на перебіг строку звернення до суду з цим позовом. Крім того, суд звертає увагу, що із даною позовною заявою позивач звернувся 30.08.2024 через канцелярію суду, тобто до моменту отримання ним усіх копій матеріалів службового розслідування.

Так, отримання матеріалів службового розслідування не змінює моменту, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду з цим позовом.

Позивач був обізнаний про порушених його прав ще починаючи з 11.07.2024, що ним не заперечується, а навіть підтверджується в позовній заяві, заявах про поновлення пропущеного строку та матеріалах справи.

Доводи представника позивача щодо неможливості своєчасного звернення до суду через необхідність належного обґрунтування позовної заяви, що неможливо зробити без попереднього ознайомлення з матеріалами службового розслідування, не спростовують факту обізнаності позивача про порушення своїх прав, а також не позбавляли останнього, звернувшись до суду за захистом своїх прав, подати клопотання про витребування доказів відповідно до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отримавши відповідні докази вже після подання позовної заяви, позивач не позбавлений можливості скористатися правом на зміну предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог тощо.

Тому наведені причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом є суб`єктивними і не позбавляли позивача можливості звернутися до суду з цим позовом в установлений Законом строк.

Щодо доводів представника позивача про те, що позивача при ознайомленні із спірними наказами не було попереджено про спеціальні строки звернення до суду із їх оскарженням, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки оскаржувані накази містять посилання на Дисциплінарний статут НП.

Також, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на поважність причин пропуску строків звернення до суду наявність фактів вчинення посадовим особами ДПОП «ОШБ «Лють» кримінального правопорушення та розпочатого досудового розслідування, оскільки вказані обставини не мають відношення до прийняття спірних наказів та моменту ознайомлення позивача з ними.

Інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з цим позовом позивач та його представник не навів, про наявність перепон у реалізації права на судовий захист не зазначив, а судом таких не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, суд не знаходить підстав для його поновлення.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із цим позовом, а із повідомлених у заяві обставин, суд не визнає поважними причини пропуску вказаного строку.

У силу вимог частини другої статті 123 Кодексу, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позовна заява та заява на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не містять належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд доходить висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивача було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач не усунула недоліки, про які зазначено в ухвалі від 14.01.2025 щодо обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, а із позовної заяви та заяви на виконання ухвали суду про залишення позову без руху не встановлено достатніх підстав поважності його пропуску, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.