Справа № 335/9644/24
Суддя: Матвіїв І. М.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 335/9644/24
Провадження №2-а/944/31/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Леньо Б.Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області в особі інспектора 1 взводу 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Проценка Е.Е. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Доброрез В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області в особі інспектора 1 взводу 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Проценка Е.Е., про скасування постанови серії ЕНА №2490056 від 27.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 червня 2024 року інспектор 1 взводу 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Проценко Е.Е. виніс постанову про те, що позивач 27.06.2024 о 18:13:09 в м.Запоріжжя по вул.Прибережна Автомагістраль/Перемоги,78 керуючи транспортним засобом перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті більше як на 20км/год, а саме рухався зі швидкістю 88км/год та не маючи права керування відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України, у зв`язку з чим на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 3400 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Із зазначеною постановою позивач не погоджується та зазначив, що 27.06.2024 року приблизно об 18 год, він перебував у салоні авто «Hyundai Ntas2013», яке рухалося в районі вул. Прибережна автомагістраль, під керуванням ОСОБА_2 . Неподалік від вул. Прибережна автомагістраль/Перемоги, буд 78, авто було зупинене на «імпровізованому блок-посту» де працівники патрульної поліції разом з працівниками ТЦК та СП, зокрема перевіряли у всіх осіб які рухалися в авто військово-облікові документи. Після чого водію авто та позивачу, було запропоновано пройти перевірку документів, яка тривала приблизно 30 хвилин. Під час перевірки документів, коли позивач перебував у припаркованому біля блок-посту авто та чекав поки Гордійчук Сергій Миколайович, пройде перевірку документів, до нього підійшли працівники поліції, один з яких був відповідач. Вони стали вимагати у позивача, надати документи на авто, посвідчення водія та інше, після чого відповідач повідомив йому, що він, на його думку, рухався на Т3 з порушенням ПДР, а саме перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті більш ніж на 20 км/год, та крім того є особою, позбавленою права керування т/з, на що позивач заперечував. Проте працівник поліції взагалі проігнорував його твердження та виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Просить суд скасувати вищезазначену постанову по справі про адміністративне правопорушення від 7 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Відповідач правом подачі відзиву, передбаченого статтею 175 КАС України, не скористався, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 подану через представника Доброреза Віталія Вікторовича до Управління патрульної поліції в Запорізькій областіпро скасування постанови серії ЕНА №2490056 від 27.06.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передано на розгляд за підсудністю до Яворівського районного суду Львівської області.

Ухвалою судді від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

Позивач в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Доброрез В.В. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин, суд вбачає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі ч.9 ст.205 КАС України.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України.

Оскільки в судове засідання 29.01.2025 не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження, як передбачено ч.5 ст.250 КАС України, є дата складення повного судового рішення 31.01.2025.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.06.2024 о 18:13:09 в м.Запоріжжя по вул.Прибережна Автомагістраль/Перемоги,78 керуючи транспортним засобом перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті більше як на 20км/год, а саме рухався зі швидкістю 88км/год та не маючи права керування відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України, у зв`язку з чим на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 3400 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Так, приписами статті 9 і 10 КУпАП визначено, що під адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.1, 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п.11 ч.1 ст.23, п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Положення ч.1 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Зміст ч.2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, докази надані суду, які стали підставою для винесення постанови не фіксують, що позивач порушив п.2.1.а ПДР, а відтак не підтверджують факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідачем не надано жодного доказу керування ОСОБА_1 автомобілем, який йому і не належить, навпаки, обставини, викладені у позові, підтверджуються показами свідка ОСОБА_1 , які узгоджуються з позицією позивача, інших обставин судом не встановлено, судом встановлено, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення машина не рухалася, знаходилася у стадії ремонту, і доказів протилежного відповідачем суду не надано.

За правилами ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як передбачено ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю.

Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ч.2 ст.126 КУпАП, ст.6, 8, 9, 72, 77, 134, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Проценка Е.Е. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії ЕНА №2490056 від 27 червня 2024 року винесену відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 січня 2025 року.

Повне найменування сторін.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України,, адреса місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста,3.

Суддя І.М.Матвіїв