Справа № 360/1626/24
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1626/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом заява ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якої звернулася адвокат Коробкова Галина Олександрівна (далі представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якій представник позивача просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області від 09 грудня 2024 року № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивачу;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області зарахувати позивачу період роботи з 16 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот» до пільгового стажу за Списком № 2 та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 02 грудня 2024 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 02 грудня 2024 року вона звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2, але отримала рішення від 09 грудня 2024 року № 29 про відмову у призначенні пенсії, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. Відмова у призначенні пенсії за віком, аргументована недосягненням необхідного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу.

На момент звернення вік позивача становив 51 рік 03 місяці 16 днів: фактичний страховий стаж 32 роки 05 місяців 04 дні, з яких пільговий стаж роботи за Списком № 2 14 років 07 місяців 16 днів; зарахований ГУ ПФУ у Київській області страховий стаж 32 роки 05 місяців 04 дні, з яких пільговий стаж роботи за Списком № 2 08 років 08 місяців 00 днів.

ГУ ПФУ у Київській області протиправно незараховано період роботи на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот» до пільгового стажу з 16 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року (06 років 10 місяців 16 днів), оскільки трудовою книжкою у повній мірі підтверджено наявність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, посади, на яких працювала позивач, відносяться до професій, які користуються правом пільгового пенсійного забезпечення.

У зв`язку зі збройною агресією більшість території АТ «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» знищене російським військами, а території міста Сіверськодонецьк тимчасово окупована. В наслідок чого у позивача немає можливості отримати будь-які довідки, та витяги з наказів про атестацію.

З посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1- р/2020, позивач вказує, що вона досягла пенсійного віку і має право на призначення пенсії за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ГУ ПФУ у Київській області 09 січня 2025 року подало відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2, надавши пакет документів.

Відповідь на звернення надавалася за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України».

ГУ ПФУ у Київській області, за принципом екстериторіальності, розглянуло документи, додані до заяви про призначення пенсії, та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 09 грудня 2024 року № 29. Відмовна електронна пенсійна справа перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Пенсії за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсійного забезпечення, що передбачає можливість призначення пенсії за віком до настання загальновстановленого пенсійного віку залежно від наявності особливих юридичних фактів.

Відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону.

Пенсії за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсійного забезпечення, що передбачає можливість призначення пенсії за віком до настання загальновстановленого пенсійного віку залежно від наявності особливих юридичних фактів.

Згідно з пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт , професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року, та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Частиною п`ятою статті 114 Закону встановлено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частини другої третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Форма довідки затверджена додатком 5 Порядку.

Відповідно до пункту 2 статті 24 страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На момент звернення за призначенням пенсії на пільгових умовах позивачу виповнилось 51 рік. Страховий стаж становить 32 роки 05 місяців 04 дні. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 8 років 7 місяців 0 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди.

Разом з тим, оскільки позивач не набула необхідного пільгового стажу, підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відсутні.

Таким чином, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку, ГУ ПФУ у Київській області діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

З урахуванням вказаного ГУ ПФУ у Київській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 02 грудня 2024 року звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ у Київській області та прийнято рішення від 09 грудня 2024 року № 29, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявниця не набула необхідного пільгового стажу. В обґрунтування цього рішення відповідач зазначив, що пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить 55 років. Вік заявниці 51 рік. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) визначений 25 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), становить 10 років на зазначених роботах. Страховий стаж особи становить 32 роки 05 місяців 04 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить 08 років 07 місяців 00 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу зараховано всі періоди.

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на пенсію за віком) станом на 02 грудня 2024 року складає 32 роки 05 місяців 04 днів, пільговий стаж за Списком № 2 08 років 07 місяців 00 днів, а саме до пільгового стажу зараховано періоди роботи позивача: з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 31 липня 2007 року.

Дослідженням трудової книжки позивача від 17 серпня 1992 року серії НОМЕР_2 встановлено, що в ній наявні такі записи про спірні періоди роботи позивача:

- 17 серпня 1992 року прийнята апаратником підготовки сировини і відпуску полу фабрикатів і готової продукції цеху ректифікації метанолу по ІІІ розряду до Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (наказу від 14 серпня 1990 року № 102 К) (запис № 2 в трудовій книжці);

- 16 грудня 1992 року переведена лаборантом хіманалізу об`єднаної виробничої лабораторії виробництва: метанолу і формаліну; мінеральних добрив, кислот і каталізаторів цеху 1-А по ІІІ розряду (наказ від 18 грудня1992 року № ОК 99-К) (запис № 3 в трудовій книжці);

- за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з наказом від 04 липня 1994 року № 437;

- Сєвєродонецьке виробниче об`єднанні «Азот» перейменовано на Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот»;

- 25 червня 1996 року присвоєно 4 розряд лаборанта хімічного аналізу (протокол від 25 червня 1996 року № 105) (запис № 4 в трудовій книжці);

- 10 лютого 1997 року переведена лаборантом тієї ж лабораторії (на період відпустки по вагітності і пологам ОСОБА_2 ) (наказ від 14 лютого 1997 року № 11-К) (запис № 5 в трудовій книжці);

- 18 грудня 1997 року прийнята постійно лаборантом по IV розряду тієї ж лабораторії (наказ від 23 грудня 1997 року № ОК 97к) (запис № 6 в трудовій книжці);

- за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з наказом від 04 липня 1994 року № 437;

- за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з наказом від 25 жовтня 2000 року № 951;

- 14 березня 2003 року присвоєно 5 розряд лаборанта хімічного аналізу тієї ж лабораторії (протокол від 14 березня 2003 року № 46) (запис № 7 в трудовій книжці);

- 31 грудня 2004 року звільнена по переведенню в ЗАО Сєвєродонецьке об`єднання «Азот» на підставі пункту 5 статті 38 КЗпП України (наказ від 31 грудня 2004 року № 142-К) (запис № 8 в трудовій книжці).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 4 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII у редакції, чинній до прийняття Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VIII), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу для жінок 1970 року народження і старших.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV (станом на 01 квітня 2015 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, після набуття чинності Законом № 1058-IV (у редакції, чинній з 02 березня 2015 року) правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому Законом № 2148-VIII у новій редакції викладено пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VIII наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома однопредметними законами, а саме: пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції Закону № 213-VIII) та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII).

Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII».

Вказаним Рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII. Визначено, що ці норми втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Крім того, у пункті 3 резолютивної частини означеного Рішення зазначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) і пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII).

Відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII).

Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацами першим та другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок № 22-1).

Згідно із абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

При цьому, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці трудова книжка має містити належним чином оформлені записи про займану посаду і період виконуваної роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У випадку, якщо у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом установлено, що позивач звернулася до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії від 02 грудня 2024 року за формою, визначеною Порядком № 22-1.

Заяву про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФУ у Київській області та прийнято рішення від 09 грудня 2024 року № 29, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2.

За цим рішенням у позивача відсутній пільговий стаж за Списком № 2, оскільки цей стаж не підтверджений уточнюючими довідками, а також не підтверджено проведення атестації робочих місць.

Суд зауважує, що рішення відповідача не містить відомостей про періоди роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу за Списком № 2.

Однак співставленням записів у трудовій книжці позивача з розрахунком стажу для визначення права, здійсненим відповідачем до оскаржуваного рішення, судом установлено, що до пільгового стажу позивача не зараховано період з 16 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року лаборантом хіманалізу об`єднаної виробничої лабораторії виробництва: метанолу і формаліну; мінеральних добрив, кислот і каталізаторів цеху 1-А 3 та 4 розрядів на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот», яке в подальшому перейменовано на Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот» (06 років 00 місяців 16 днів).

Так, дослідженням записів у трудовій книжці позивача про вище вказані періоди її роботи лаборантом хіманалізу об`єднаної виробничої лабораторії виробництва: метанолу і формаліну; мінеральних добрив, кислот і каталізаторів встановлено, що такі записи містять інформацію про займану позивачем посаду і періоди виконуваної роботи, а також про підстави внесення цих записів.

При цьому, записи трудової книжки про вище вказані періоди роботи позивача не містять інформації, що вона працювала за сумісництвом, чи була зайнята на вказаних роботах менше 80 відсотків робочого часу.

Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавців, які скріплені відповідними печатками підприємств, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

Судом також установлено, що Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36; після 24 червня 2016 року застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.

Відповідно до пункту 3 підрозділу А розділу Х «Хімічне виробництво» постанови Кабінету Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» від 26 січня 1991 року № 10 (позиція 2110А030-1754в) до Списку № 2 відносяться робітники лабораторій цехів та виробництв безпосередньо зайнятих в виробництвах, перелічених у Списку № 2 (за виключенням зайнятих виконанням графічного аналізу).

Відповідно пункту 3 підрозділу А розділу Х «Хімічне виробництво» постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» від 11 березня 1994 року № 162 (позиція 2110А030-1754в) до Списку № 2 відносяться робітники лабораторій цехів та виробництв безпосередньо зайнятих в виробництвах, перелічених у Списку №2 (за виключенням зайнятих виконанням графічного аналізу).

Отже судом установлено, що професія, за якою позивач працювала в указаний період, була передбачена у Списках № 2.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Київській області безпідставно вимагає від позивача підтвердження цих періодів роботи уточнюючими довідками, виданими підприємствами роботодавцями відповідно до пункту 20 Порядку № 637.

Крім того, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за Списком № 2.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що в ГУ ПФУ у Київській області були відсутні підстави для незарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду роботи з 16 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року лаборантом хіманалізу об`єднаної виробничої лабораторії виробництва: метанолу і формаліну; мінеральних добрив, кислот і каталізаторів цеху 1-А 3 та 4 розрядів на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот», яке у подальшому перейменовано на Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот».

Із матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до Пенсійного органу (02 грудня 2024 року) їй виповнився 51 рік 03 місяці 16 днів і вона мала необхідний стаж роботи, визначений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII (08 років 07 місяців 00 днів (пільговий стаж за Списком № 2, зарахований відповідачем) + 06 років 00 місяців 16 днів (пільговий стаж за Списком № 2, протиправно не зарахований).

Також при розгляді означеної справи суд враховує правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, згідно з яким наявність колізії між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбаченої Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Отже, перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані пенсійним фондом у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта приватної особи (тобто на користь позивачка).

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин треба віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Суд зазначає, що Закон № 1788-XII є пріоритетним у спірних правовідносинах, ніж Закон № 1058-ІV, бо Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та визначає, які саме види пенсій призначаються громадянам України.

Зважаючи на вказаний вище правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що в оскарженому рішенні уповноважений територіальний орган Пенсійного фонду України помилково відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з недосягненням останньою відповідного віку, посилаючись на положення пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Враховуючи встановлені у справі обставини та підхід до правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській області від 09 грудня 2024 року № 29 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області від 09 грудня 2024 року № 29 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області призначити позивачу за її заявою про призначення пенсії від 02 грудня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, з 02 грудня 2024 року, із зарахуванням до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 16 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року лаборантом хіманалізу об`єднаної виробничої лабораторії виробництва: метанолу і формаліну; мінеральних добрив, кислот і каталізаторів цеху 1-А 3 та 4 розрядів на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот», яке в подальшому перейменовано на Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вказане позовні вимоги підлягають задоволенню лише зі словесним корегуванням обраного представником позивача способу судового захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 18 грудня 2024 року № 6097-2306-5151-5666.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Позивачем у позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру, друга є похідною вимогою, тому позивач за подання цієї позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн за одну вимогу немайнового характеру.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через підсистему «Електронний суд», тому ставка судового збору в даному випадку повинна становити 968,96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на перерахунок пенсії як складової частини права на соціальний захист, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина друга статті 7 Закону № 3674-VI).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Київській області від 09 грудня 2024 року № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування України».

Зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_1 за її заявою про призначення пенсії від 02 грудня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 02 грудня 2024 року, із зарахуванням до пільгового страхового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 16 грудня 1992 року по 31 грудня 1998 року лаборантом хіманалізу об`єднаної виробничої лабораторії виробництва: метанолу і формаліну; мінеральних добрив, кислот і каталізаторів цеху 1-А 3 та 4 розрядів на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «Азот», яке в подальшому перейменовано на Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль