Справа № 724/2930/24
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/2930/24
Провадження № 2-а/724/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судових засідань: Семенюк В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

26 серпня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боднарюк Віталій Іванович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 серпня 2024 року, інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим сержантом поліції Тимошенко В.С. було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2905961 про те, що 25.08.2024 року о 01:24 год, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з марки «Mercedes-Bens 817 L» д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Стрижавка Вінницької області по вул. Київська, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з грубим порушенням норм Конституції України, КУпАП, його вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведена.

Позивач зазначає, що він почав маневр руху, а саме проїзд перехрестя на зелений знак світлофора, а жовтий вже загорівся, коли він закінчував проїзд перехрестя, однак поліцейський не брав до уваги будь - яких його пояснень та виніс оскаржувану постанову. На його прохання показати будь які докази, в тому числі відеоматеріал, який би підтверджував факт проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора поліцейський відмовився мотивуючи це тим, що це є конфіденційною інформацією.

Просить суд постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2905961 від 25.08.2024 року, складену, інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим сержантом поліції Тимошенко В.С. скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2024 року зобов`язано Департамент патрульної поліції надати суду відеозапис, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначене у постанові від 25 серпня 2024 року серія ЕНА №2905961.

12.12.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Ковальчуком Д.О. подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Відзив обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог законодавства. Доводи представника позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є необгрунтованими, оскільки чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Твердження позивача на те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення, не можуть бути взяті судом до уваги, так як відповідно до додатку №5 Інструкції №1395 з оформлення поліцейськими матеріалів, не передбачено внесення до постанови відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (а.с.38-42)

Позивач ОСОБА_1 та його представник Боднарюк В.І. в судове засідання не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити (а.с.52).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно в установленому законодавством порядку, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету відповідача (а.с.49), представником відповідача подано заяву про розгляд справи у відсутність представника ДПП, позовні вимоги не визнає, просить у їх задоволенні відмовити (а.с.32).

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим сержантом поліції Тимошенко В.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2905961, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн (а.с.9-10).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 25.08.2024 року о 00:39 год., в смт. Стрижавка Вінницької області по вул. Київська, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Bens 817 L» д.н.з. НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3. «е» ПДР.

Однак, з вказаною постановою позивач не згоден, так як вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого статтею ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно з пунктом 8.1 «а» ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з нормами п.8.7.3.ПДД сигнали світлофору мають значення - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, червоний сигнал, у тому числі миготливий, взагалі забороняє рух.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідач встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 8.7.3 е) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Разом з тим, суд не погоджується з прийнятим поліцейським рішення у виді постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки надані відповідачем докази не містять доказів вчинення позивачем порушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП та вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ)жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д)жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Так, в обґрунтування своєї правової позиції відповідач до суду доказів наявності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не надав.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Суд також вважає необхідним враховувати правову позицію ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою для доведення вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення його до відповідальності та прийняття з цього приводу постанови відповідачем.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не було надано до суду відеозапис вчинення позивачем порушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП.

З метою встановлення всіх обставин справи ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15.11.2024 року зобов`язано Департамент патрульної поліції надати суду відеозапис, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначене у постанові від 25 серпня 2024 року серія ЕНА №2905961.

Проте станом на 30.01.2025 вимоги ухвали суду відповідачем не виконано та не надано витребуваного судом відеозапису, посилаючись на те, що відеозапис від 25.08.2024 з портативного відео реєстратора наряду поліції під час винесення оскаржуваної постанови відсутнє, оскільки строк збереження відеозаписів із нагрудних відео реєстраторів є обмеженим та становить 30 діб, згідно Наказу МВС №1026 від 18.12.2018 « Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (а.с.35).

Крім того оскаржувана постанова серії ЕНА №2905961 від 25.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності не містить відомостей щодо долучення до постанови відеозапису.

Представник відповідача у відзиві вказує на те, що відсутність внесених записів щодо переліку доказів (відеозаписів), якими підтверджується вчинене позивачем адміністративне правопорушення є суто формальним процедурним порушенням, який суттєво не впливає на законність прийняття оскаржуваної постанови та відповідно не може слугувати підставою для її скасування.

Щодо таких тверджень, то суд зауважує, що згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав належних та допустимих доказів правомірності винесеної інспектором постанови про адміністративне правопорушення серії серії ЕНА №2905961 від 25.08.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.243-245, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серіїЕНА №2905961 від 25 серпня 2024 року, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим сержантом поліції Тимошенко Владиславом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати та закриту справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду (21050, м.Вінниця, вул.Соборна,48) шляхом подання до суду апеляційної інстанції через Хотинський районний суд Чернівецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук