Справа № 420/382/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 січня 2025 року

м. Київ

справа №420/382/24

адміністративне провадження № К/990/1811/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів - Стародуба О.П., Кравчука В.М.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФУ в Одеській області, скаржник), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.10.2023 № ;

зобов`язати ГУПФУ в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи за професією електрогазозварник радгоспі-заводі «Більшовик», у Відкритому акціонерному товаристві «Більшовик», у Відкритому акціонерному товаристві «Долинка», у Публічному акціонерному товаристві «Долинка» та у Приватному акціонерному товаристві «Долинка» з 05.04.1988 по 25.06.2001, з 26.06.2001 по 25.01.2008, з 30.05.2008 по 12.11.2015, з 18.03.2016 по 22.11.2016, з 19.04.2017 по 21.11.2017, з 12.04.2018 по 01.12.2018, з 01.04.2019 по 04.12.2019, з 22.04.2020 по 30.11.2020, з 22.04.2021 по 18.12.2021 та з 24.03.2022 по 31.08.2023;

зобов`язати ГУПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 08.09.2023.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024, яке залишено без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.10.2023 № про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язано ГУПФУ в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи за професією електрогазозварник радгоспі-заводі «Більшовик», у Відкритому акціонерному товаристві «Більшовик», у Відкритому акціонерному товаристві «Долинка», у Публічному акціонерному товаристві «Долинка» та у Приватному акціонерному товаристві «Долинка» з 05.04.1988 по 25.06.2001, з 26.06.2001 по 25.01.2008, з 30.05.2008 по 12.11.2015, з 18.03.2016 по 22.11.2016, з 19.04.2017 по 21.11.2017, з 12.04.2018 по 01.12.2018, з 01.04.2019 по 04.12.2019, з 22.04.2020 по 30.11.2020, з 22.04.2021 по 18.12.2021 та з 24.03.2022 по 31.08.2023.

Зобов`язано ГУПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовлено.

14.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУПФУ в Одеській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі № 420/382/24 повністю, постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі в задоволенні позовної заяви;

зупинити виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі № 420/382/24 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи про наявність різних підходів у правозастосуванні норми матеріального права (розходження в судовій практиці), у тому числі в межах одного суду, а також на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (не врахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року провадження № К/9901/48/17, від 23 січня 2018 року у справі № 732/2003/14, від 30 січня 2018 року у справах № 506/384/17 і № 462/1675/14-а, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від таких висновків).

Скаржник вважає, що у ГУПФУ в Одеській області відсутні підстави для зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, оскільки в наявних документах позивача відсутня інформація якими роботами був зайнятий заявник та відсутня інформація про результати атестації саме такого робочого місця. Також, не підтверджено спеціальний стаж у спірні періоди роботи і документами про атестацію робочого місця, табелями обліку робочого часу, нарядами на видачу спецодягу, нарядами на виконання робіт, відомостями щодо додаткових виплат за шкідливі умови праці тощо. На думку скаржника, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Одеський окружний адміністративний суд в ухвалі від 08.01.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Вказуючи на наявність підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник в той же час не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), Порядку № 637, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, інших норм матеріального та/або процесуального права.

Верховний Суд у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 28 березня 2019 року у справа № 194/712/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 156/173/17, від 11 липня 2019 року у справі № 423/1156/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 225/3845/17 сформував правову позицію, яка полягає у такому:

« Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, далі - Порядок № 637).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.».

Одеський окружний адміністративний суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, при прийнятті рішення відповідно до такого правового висновку, виходив з того, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про його трудову діяльність, а саме: періоди роботи за професією електрогазозварник радгоспі-заводі «Більшовик», у Відкритому акціонерному товаристві «Більшовик», у Відкритому акціонерному товаристві «Долинка», у Публічному акціонерному товаристві «Долинка» та у Приватному акціонерному товаристві «Долинка» з 05.04.1988 по 25.06.2001, з 26.06.2001 по 25.01.2008, з 30.05.2008 по 12.11.2015, з 18.03.2016 по 22.11.2016, з 19.04.2017 по 21.11.2017, з 12.04.2018 по 01.12.2018, з 01.04.2019 по 04.12.2019, з 22.04.2020 по 30.11.2020, з 22.04.2021 по 18.12.2021 та з 24.03.2022 по 31.08.2023, тому посилання пенсійного органу на необхідність подання позивачем довідки, передбаченої пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є безпідставними, а ОСОБА_1 має право на включення спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Також Суд відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 10 вересня 2013 року у справі № 21-1329а15, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року у справі № 21-585а14, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.01.2018 від у справі № 732/2003/14, від 23 січня 2018 року у справі № 506/384/17, від 30 січня 2018 року у справі № 462/1675/14-а, оскільки Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19), в якій Суд вважав за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 березня 2015 року у справі № 21-51а15, від 17 березня 2015 року № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд зазначає, що звертаючись до касаційного суду із цією касаційною скаргою, скаржник не вказує на підстави для відступу від правової позиції Верховного Суду, викладеної у перелічених вище постановах та урахованої судами попередніх інстанцій при ухваленні рішень, які оскаржуються.

Щодо посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 31 січня 2018 року провадження № К/9901/48/17, від 23 січня 2018 року у справі № 732/2003/14, від 30 січня 2018 року у справах № 506/384/17 і № 462/1675/14-а, то таке зроблене не з метою доведення подібності зі спірними правовідносинами, а для переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кравчук