Справа № 160/32652/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Грищенка І.В.
представника позивача Кисельова А.В.
представника відповідача Пирогова С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
10 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/1003/32-00-07-01-19 від 02.12.2024 року, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 231 351 698,75 грн. (у тому числі 185 081 359 грн. за основним платежем, 46 270 339,75 грн. за штрафними санкціями);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/1004/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано зобов`язання з ПДВ на загальну суму 132 835 405 грн. (106 268 324 грн. за основним платежем, 26 567 081 грн. за штрафними санкціями);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №000/1006/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано штраф 1 020 грн., неподання документів чи їх копій до перевірки;
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що податкові повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягають скасуванню, оскільки не відповідають чинному законодавству України, прийняті на підставі хибних висновків, до яких дійшли ревізори Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в ході проведення перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
06.01.2025 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він, з посиланням на норми чинного законодавства, просив в задоволенні позову відмовити. Вказав, що відповідачем була проведена перевірка позивача, в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та прийнято оскаржувані податкове повідомлення-рішення. Відповідач вважає податкові повідомлення-рішення правомірними, та такими, що винесені відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим, підстави для їх скасування відсутні.
09.01.2025 року від позивача до суду надійшли пояснення по справі.
20.01.2025 року від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення.
В судовому засіданні 20.01.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення по суті спору.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
За результатами перевірки було складено Акт №980/32-00-07-06-14/36441934 від 11.11.2024 року.
Перевіркою повноти визначення ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період 2019 рік, встановлено їх заниження, в результаті чого ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» занижено доходи по рядку 01 Декларації з податку на прибуток підприємства на загальну суму 185 081 359 грн.
В Акті зазначено про встановлення за результатами перевірки порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 106 268 324,16 грн.
На думку перевіряючих, вказані заниження виникли внаслідок виділу нового підприємства і передачі новоствореному суб`єкту господарювання товару та кредиторської заборгованості.
На думку первіряючих, ТМЦ, які за розподільчим балансом було передано від ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» до ТОВ «УН МЕТАЛ», повинно було перейти саме до статутного фонду новоствореної юридичної особи.
В акті також зазначено, що в ході перевірки встановлено відсутність документального підтвердження фактичного здійснення операцій з передачі активів та пасивів між ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» та ТОВ «УН МЕТАЛ».
Таким чином, перевіряючі дійшли висновків, що ТОВ «УН МЕТАЛ» було створене задля фіктивного здійснення документообігу та без мети реального здійснення фінансово-господарської діяльності.
Згідно із актом первірки, встановлені наступні порушення:
- п.п.14.1.13, п.п.14.1.191, п.п.14.1.202, п.п.14.1.257, п. 14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.98.3 ст.98, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.3.3 МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», п.7МСБО 18 «Дохід», в результаті чого ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» не проведено нарахування інших операційних доходів за рахунок не відображення списання з балансу ТМЦ, кредиторської заборгованості внаслідок проведення у бухгалтерському та фінансовому обліках штучної (фіктивної) реорганізації (виділу) ТОВ «УН МЕТАЛ», чим занижено показник рядку 01 Декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначених за правилами бухгалтерського обліку» та рядок 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» у розмірі 185 081 358,85 грн.;
-п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України; п.12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 (зі змінами та доповненнями), п.п.2 п.3 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 (у редакції наказу МФУ від 23.02.2017 року №276), в результаті чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ за листопад 2019 року (рядок 18 декларації з ПДВ) на загальну суму 106 268 324 грн.;
- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» не складено та не зареєстровано протягом граничного строку податкові накладні на загальну суму ПДВ 106 268 324 грн.
На підставі висновків акту №980/32-00-07-06-14/36441934 від 11.11.2024 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків були прийняті:
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/1003/32-00-07-01-19 від 02.12.2024 року, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 231 351 698,75 грн. (у тому числі 185 081 359 грн. за основним платежем, 46 270 339,75 грн. за штрафними санкціями);
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/1004/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано зобов`язання з ПДВ на загальну суму 132 835 405 грн. (106 268 324 грн. за основним платежем, 26 567 081 грн. за штрафними санкціями);
- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №000/1006/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано штраф 1 020 грн., неподання документів чи їх копій до перевірки;
Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач звернувся із позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року.
Суд зазначає, що процедура виділення регламентована нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Згідно з п. 1 ст. 56 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) орган, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.
Відповідно до п. 1 ст. 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
Згідно ст. 47 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.
На підставі п. 2 статті 109 ЦК України, після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.
Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.
Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Відповідно до п. 98.3. ст. 98 ПК України, реорганізація платника податків шляхом виділення з його складу іншого платника податків або внесення частини майна платника податків до статутного фонду іншого платника податків без ліквідації платника податків, який реорганізується, не тягне за собою розподілу грошових зобов`язань чи податкового боргу між таким платником податків та особами, утвореними у процесі його реорганізації, чи встановлення їх солідарної відповідальності за порушення податкового законодавства, крім випадків, коли за висновками контролюючого органу така реорганізація може призвести до неналежного погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платником податків, який реорганізується. Рішення про застосування солідарної або розподільної відповідальності за порушення податкового законодавства може бути прийняте контролюючим органом у разі, коли майно платника податків, що реорганізується, перебуває у податковій заставі на момент прийняття рішення про таку реорганізацію.
Відповідно до підпункту 98.1.4. пункту 98.1 ст. 98 ПК України, під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання, зокрема:
виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.
Отже, виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №918/119/21.
В силу пункту 185.1. ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.
Відповідно до визначення термінів, під постачанням товарів визнається будь-яка передача права на розпорядження товарами як власника, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 ст. 14 ПК України).
В підпункті 14.1.202 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу. міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
В силу підпункту 196.1.7. пункту 196.1. ст. 196 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб не являються.
Відповідно до пункту 198.7. ст. 198 ПК України, сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується шляхом поділу, виділення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника пропорційно до отриманої частки майна згідно з розподільчим балансом у наступному періоді після підписання розподільчого балансу відповідно до законодавства.
В силу підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є, зокрема: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 89.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
При цьому, суд зазначає, що відповідач не посилається на наявність недоліків зазначених первинних документів, наданих позивачем.
Відповідно до Протоколу Загальних зборів ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» №409 від 16 жовтня 2019 року, в присутності учасників Товариства, що володіють у сукупності 100 відсотками голосів, а саме: громадянина України ОСОБА_1 , громадянина України ОСОБА_2 , громадянина України ОСОБА_3 та громадянина України ОСОБА_4 було прийнято рішення про створення нової юридичної особи ТОВ «УН МЕТАЛ» шляхом виділу її з товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП».
Після прийняття рішення про виділ ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» на підставі Протоколу Загальних зборів ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» №416 від 22 листопада 2019 року склало та затвердило Розподільчий баланс станом на 22 листопада 2019 року, який зареєстровано в державному реєстрі за №3455 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Восковець О.О.
Відповідно до розподільчого балансу та акту приймання-передачі товару, позивачем було передано ТОВ «УН МЕТАЛ» товари балансовою вартістю 514 114 885,70 грн., довгострокові зобов`язання балансовою вартістю 155 256 618,28 грн. та поточні зобов`язання балансовою вартістю 358 858 267,42 грн.
Суд зазначає, що відповідачем в акті позапланової перевірки №980/32-00-07-06-14/36441934 від 11.11.2024 року та під час судового розгляду не надано доказів на підтвердження невідповідності вимогами Закону №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» поданих позивачем документів для проведення державної реєстрації створення юридичної особи в результаті виділу та наявності у державного реєстратора підстав для зупинення чи відмови у державній реєстрації при проведенні реєстраційних дій.
Судом встановлено, та не спростовано представником відповідача, що станом на дату виділу у ТОВ "АВ МЕТАЛ ГРУП" податкового боргу не було, майно платника податків не обтяжувалося податковою заставою.
Відтак, матеріалами справи підтверджено, що фактично відбулася передача товарно-матеріальних цінностей та кредиторської заборгованості на рівнозначну суму, про що, в свою чергу, свідчать долучені до матеріалів справи копії акту приймання-передачі, розподільчого балансу, оборотно-сальдових відомостей, інших первинних документів бухгалтерського обліку, які досліджені судом.
Суд зазначає, що реорганізація юридичної особи шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов`язань, на базі яких і створюється нова юридична особа, за розподільчим балансом, що не є цивільно-правовим договором, оскільки не передбачає передачу права власності на передане майно, а здійснюється шляхом включення валових активів одного підприємства до складу валових активів іншого підприємства.
Таким чином, виділена частка майна в процесі реорганізації юридичної особи шляхом виділення частини майна за розподільчим балансом не є продажем (реалізацією) товарів в тлумаченні підпункту 14.1.202, пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Оскільки передача активів (майна) від позивача до новоствореного ТОВ «УН МЕТАЛ» шляхом виділу підприємства відбувалась безоплатно на підставі та на виконання рішення вищого органу управління (загальних зборів учасників) позивача, яким затверджується розподільчий баланс, то судом встановлено відсутність факту переходу права власності та операцій як постачання, так і продажу товарів.
Суд наголошує, що відповідно до підпункту 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України, операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Передача активів в рамках реорганізації не призводить до нарахування податкових зобов`язань податку на прибуток. Податковий кодекс не передбачає податкових різниць за операціями приєднання, злиття, поділу чи виділу, перетворення. Також передача активів від одного підприємства до іншого не обкладається ПДВ (пп. 98.1.4 ПК).
Тобто, платник ПДВ, що реорганізується шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділу відповідно до закону, не здійснює ні нарахування податкових зобов`язань на товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту і які не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такого платника податку, ні зменшення податкового кредиту по операціях з їх придбання.
Отже, операції з виділу не призводять до зростання власного капіталу, а отже відсутня умова для оподаткування податком на прибуток частини майна, що передається за розподільчим балансом новій юридичній особі, відтак сума зменшеної кредиторської заборгованості в сумі 185 081 359 грн. не включається до складу інших доходів відповідного звітного періоду.
Крім того, слід зазначити, що державна реєстрація новоутвореного підприємства «УН МЕТАЛ», як юридичної особи, не скасовувалась, судом фіктивною не визнавалась, а тому, висновки податкового органу про виникнення у позивача обов`язку включення до складу доходів суми кредиторської заборгованості по отриманим товарам, яка фактично була передана новоствореній юридичні особі за розподільчим балансом, є необґрунтованими.
Наведені положення чинного законодавства свідчать про те, що операції щодо передачі за розподільчим балансом основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, дебіторської та кредиторської заборгованості, інших активів та зобов`язань за рішенням власників або уповноваженого ними органу при утворенні нового підприємства шляхом реорганізації (виділу) не можуть вважатися операціями з поставки ТМЦ у розумінні податкового законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 822/2434/16 (№ в ЄДРСР 97150012).
При прийнятті рішення суд також враховує, що висновки податкового органу ґрунтуються лише на податковій інформації стосовно ТОВ «УН МЕТАЛ».
Тому, суд вважає безпідставними посилання в акті перевірки на інформацію стосовно відсутності розрахункового банківського рахунку ТОВ «УН МЕТАЛ», штату працівників, інформації щодо наявності місць зберігання, виробничих приміщень та транспорту, з огляду на те, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження означеної податкової інформації відповідачем під час судового розгляду не надано, як і не надано доказів того, що контролюючий орган вчиняв будь-які дії, спрямовані на перевірку отриманої інформації шляхом направлення відповідних запитів платникам податку.
Суд зауважує, що правильність нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без урахування даних первинних документів.
У випадку посилання на таку інформацію, контролюючий орган має надати докази, зокрема у вигляді винесення відносно таких осіб податкових повідомлень-рішень чи судових рішень, що набрали законної сили, якими встановлено факт порушення податкового законодавства.
Отже, приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини, створення ТОВ «УН МЕТАЛ» шляхом виділення на підставі розподільчого балансу з ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» за рахунок його активів та пасивів, та, враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що внаслідок створення нового підприємства шляхом виділення на підставі розподільчого балансу у ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» відбулись реальні зміни активів та пасивів, а висновки податкового органу за результатами перевірки стосовно того, що документальне оформлення операції виділення не створює реальної зміни активу і пасиву в розумінні передачі частини майна платника податків, що реорганізується, є необґрунтованими та безпідставними, які зроблені податковим органом лише на підставі наявної в нього податкової інформації, яка носить лише інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, та, як наслідок, не доводить наявності податкових правопорушень ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП», на які посилається контролюючий орган в акті перевірки.
Верховний Суд в постанові від 10.10.23р. у справі №480/7472/21 зазначив: «Суди попередніх інстанцій визнали, що фактично відбулася передача товарно-матеріальних цінностей та кредиторської заборгованості на рівнозначну суму, про що свідчать копії актів приймання-передачі та розподільчих балансів, копії яких містяться в матеріалах справи.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з судами попередніх інстанцій про безпідставність і необґрунтованість висновку податкового органу про фактичну відсутність передачі товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Горобина» до суб`єкту господарювання, що офіційно зареєстрований в результаті виділення. Касаційною скаргою не спростовуються такі висновки судів, доводи щодо порушення судами норм процесуального права в частині неповного дослідження доказів, помилкової оцінки обставин справи в касаційній скарзі відсутні. На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України відповідач не довів належними і допустимими доказами порушення Товариством податкового законодавства.
Висновки відповідача щодо передачі Товариством до новоствореного підприємства товарно-матеріальних цінностей неналежної якості, що передавались позивачем до новоствореного підприємства обґрунтовано визнані судами попередніх інстанцій безпідставними, оскільки зроблені на припущеннях. Відповідач не довів склад порушення Товариством податкового законодавства в цій частині з посиланням на норми кодексу.»
З огляду на вищенаведені норми та правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що доводи контролюючого органу щодо заниження грошового зобов`язання за операціями з передачі активів створеному шляхом виділу підприємству «УН МЕТАЛ» ґрунтуються на припущеннях та помилковому трактуванні законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 810/4427/18 та від 20 травня 2022 року у справі № 480/4827/20.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо тверджень контролюючого органу про те, що ТМЦ, які за розподільчим балансом було передано від ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» до ТОВ «УН МЕТАЛ», повинно було перейти саме до статутних фондів новоствореної юридичної особи, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ст. 113 Цивільного кодексу України (в редакції що діяла на момент завершення процедури виділу), господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.
Відповідно до п.1 ст. 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в редакції що діяла на момент завершення процедури виділу), розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України.
Відповідно до п.1 ст. 13 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в редакції що діяла на момент завершення процедури виділу), вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом.
Тобто законодавством України не передбачено формування статутного капіталу господарського товариства у інший спосіб аніж внесення засновниками (учасниками) Товариства своїх вкладів.
Відповідно до п.4 ст. 54 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в редакції що діяла на момент завершення процедури виділу), у разі виділу частки у статутному капіталі товариства, з якого здійснюється виділ, конвертуються в частки цього товариства і товариства, що виділилося, та розподіляються між учасниками із збереженням співвідношення часток учасників товариства, що існувало до виділу.
Судом встановлено, що на виконання зазначених норм законодавства, Протоколом Загальних зборів засновників ТОВ «УН МЕТАЛ» № 1 від 22.11.2019 року було затверджено наступний склад Учасників ТОВ «УН МЕТАЛ»: ОСОБА_1 розмір частки 7%, ОСОБА_2 - розмір частки 18%, ОСОБА_5 - розмір частки 12%, ОСОБА_3 12 %, ОСОБА_4 - розмір частки 40 %, АТ «закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Кандер» - розмір частки 11 %.
Отже, співвідношення часток засновників ТОВ «УН МЕТАЛ» співпадає з співвідношенням часток учасників ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП».
В той же час, суд зазначає, що на момент складання та затвердження розподільчого балансу ТМЦ, що було передано на баланс ТОВ «УН МЕТАЛ», перебувало у власності та на балансі ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП», а не у власності учасників Товариства, та, як наслідок, не могло бути передано до статутних фондів ТОВ «УН МЕТАЛ» в інший спосіб, аніж внесення внеску ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» як учасника ТОВ «УН МЕТАЛ», що, в свою чергу, суперечить нормам законодавства.
Крім цього, згідно з пп. «а» п. 185.1 ст. 185 ПКУ (в редакції що діяла на момент завершення процедури виділу), об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).
Враховуючи викладене, операція платника податку із внесення майна, яке розташоване на митній території України, саме до статутного фонду іншого суб`єкта господарювання (резидента) є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковується податком у загальновстановленому порядку за основною ставкою.
Тобто внесення ТМЦ, що було передано в результаті виділу, саме до статутного капіталу ТОВ «УН МЕТАЛ» мало б оподатковуватися ПДВ, в той час як операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб не є об`єктом оподаткування.
Таким чином, при завершенні процедури виділу ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» майно було передано як запаси (товари) (рядки балансу 1100/1104), отже, правомірно, а не як Зареєстрований (пайовий) капітал (рядок балансу 1400), як було зазначено відповідачем.
Враховуючи вищевикладене, висновки відповідача про порушення позивачем п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» занижено дохід від будь-якої діяльності у загальній сумі 185 081 359 грн., та порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 106 268 324,16 грн., є необґрунтованими.
У зв`язку з відсутністю порушень щодо передачи кредиторської заборгованості новоутвореному підприємству, у ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» були відсутні обов`язки реєструвати податкові накладні, як наслідок, є необґрунтованими висновки відповідача про порушення позивачем п.201.10 ст.201 ПК України в результаті чого не складено та не зареєстровано протягом граничного строку податкові накладні на загальну суму ПДВ 106 268324 грн.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №000/1003/32-00-07-01-19 від 02.12.2024, №000/1004/32-00-07-06-19 від 02.12.2024, №000/1005/32-00-07-06-19 від 02.12.2024.
Щодо податкового повідомлення-рішення №000/1006/32-00-07-06-19 від 02.12.2024, яким ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» донараховано штраф 1 020 грн. за неподання документів чи їх копій до перевірки, суд зазначає наступне.
Разом з цим, відповідачем під час судового розгляду було зауважено, що позивачем не надано доказів відправки кредиторам повідомлень про прийняте рішення учасників ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» про проведення реорганізації шляхом виділу.
Як вбачається з матеріалів справи, та, в свою чергу, не ставиться під сумнів відповідачем, ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» кредиторів було повідомлено нарочно, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями письмових повідомлень. Кожне повідомлення про прийняте рішення учасників ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» про проведення реорганізації шляхом виділу містить відповідну відмітку кредитора про отримання.
При цьому, недоліки у реквізитах цих повідомлень, на які посилається відповідач, на думку суду, не спричиняють втрату цими документами юридичної сили та доказовості, оскільки з інших доданих до матеріалів справи документів, зокрема договорів, на підставі яких виникла заборгованість, а також актів звірки взаєморозрахунків, надається можливість ідентифікувати посадову особу підприємства-кредитора, прізвище, ім`я та по-батькові, а також посаду.
Таким чином, під час судового розгляду судом не встановлено та відповідачем не доведено вказаного порушення позивачем, відтак, повідомлення-рішення №000/1006/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 прийняте відповідачем за відсутності підстав, визначених законом.
Відповідачем під час розгляду справи не надано доказів, які б підтверджували висновки акта перевірки з урахуванням всіх обставин спірних правовідносин. Контролюючий орган, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок щодо доказування не виконав.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оскільки всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин і не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/1003/32-00-07-01-19 від 02.12.2024 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000/1004/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПН» №000/1005/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №000/1006/32-00-07-06-19 від 02.12.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 30.01.2025 року.

Суддя В.В. Кальник