Справа № 591/10012/24
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/591/132/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого оперуповноваженого в ОВС Сумського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковника поліції Невмержицького Василя Миколайовича, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого оперуповноваженого в ОВС Сумського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковника поліції Невмержицького Василя Миколайовича, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і просить суд скасувати постанову серія БАД №809605 від 27 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за вчинення правопорушення передбаченого ст.127-3 КУпАП. Позивач вважає зазначену постанову незаконною в зв`язку з тим, що поліцейський виніс постанову з порушенням норм КУпАП, без наявності складу адміністративного правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів. Просить суд скасувати постанову.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Осмоловський В.А. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд позов задоволитиз підстав зазначених у позові. Зазначив, що позивач не є суб`єктом правопорушення.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріал справи та докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що постановою серія БАД №809605 від 27 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст.127-3 КУпАП.

Позивач зазначає в позові, що 27.09.2024 року близько 11 години 43 хвилин я, ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці здійснював навчання з практичної їзди (працюю інструктором з навчання практичної їзди), керував транспортним засобом «Мітсубісі Кольт» д.н. НОМЕР_2 , який зареєстрований за ТОВ «Суми Автостатус», та на вул. Ковпака м. Суми був зупинений працівниками патрульної поліції, при цьому жодних законних підстав для зупинки автомобіля не було. В подальшому, після перевірки документів працівниками патрульної поліції до автомобіля підійшов відповідач 1 - Старший опер уповноважений в ОВС Сумського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковник поліції Невмержицький Василь Миколайович, який звинуватив його в недотриманні п.24.8 та 30.3 ПДР України, та в подальшому, не проводячи жодної перевірки, не реагуючи на мої клопотання, виніс відносно нього (позивача) постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 809605, за ст. 127-3 КУпАП .

Позивач заперечує, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, так як він не є суб`єктом данного адміністративного правопорушення, так як він не є посадовою особою, а є лише водієм, окрім того, поняття обладнання чи переобладнання транспортного засобу немає нічого спільного з наявністю на автомобілі того чи іншого розпізнавального знаку.

Згідно до диспозиції ст. 127-3 КУпАП, то суб`єктом данного правопорушення є виключно посадові особи.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, адвокат Осмоловський В.А., його клієнт працює водієм, тобто він не є посадовою особою. Згідно до Наказу (розпорядження) № 7 к від 12.06.2024 року, позивача ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду інструктором з навчання практичній їзді. Згідно до його обов`язків, як водія інструктора, то позивач не наділений владними повноваження, а тому, позивач не є посадовою особою.

Суть звинувачення за ст. 127-3 КУпАП, згідно до постанови, зводиться до того, що позивач використовував транспортний засобів який був обладнаним з порушенням вимог Правил дорожнього руху.

Згідно до п.24.8 ПДР України, передбачено наступне 24.8 Транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил.

Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем відеозаписів в якості доказу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 05.03.2020 у справі №607/7987/17, від 19.02.2020 у справі № 524/1284/17, від 02.12.2019 у справі 766/16904/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 24.01.2019 у справі №428/2769/17, від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 30.05.2018 у справі №337/3389/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5ст.242 КАС України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Так, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В свою чергу відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів на спростування доводів позивача та його представника, не доведено правомірність прийнятого рішення з приводу складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідкам розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 78, 159-162, 165, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволити.

Скасувати постанову серія БАД №809605 від 27 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за вчинення правопорушення передбаченого ст.127-3 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по справі в сумі - 1211 грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення буде виготовлено 30 січня 2025 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО