Справа № 600/1113/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1113/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки),

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення №№4, , від 17.03.2020 року;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.03.2020 року;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 16.06.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення були прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки ґрунтуються на помилкових судженнях відповідача, що викладені в акті перевірки, щодо недотримання позивачем чинного податкового законодавства. Позивач зазначав, що в акті перевірки помилково зазначено про те, що позивачем внаслідок порушення п. 177.2 ст. 177, пп. 177.4.4, пп. 177.4.5, п. 177.4 ст. 177 ПК України завищено суму документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю на суму 5 839 407,28 грн, наслідком чого стало заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 5 914 518,44 грн, оскільки така позиція відповідача ґрунтується на тому, що за період, що перевірявся платником податків до складу витрат на придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції, віднесено вартість придбання вантажних автомобілів та причепів до них, придбання запчастин до вантажних автомобілів та їх ремонт, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу. Позивач вказував, що здійснені ним витрати прямо пов`язані з його господарською діяльністю - основним видом економічної діяльності якого є діяльність вантажного (автомобільного транспорту (49.41). При цьому факт здійснення витрат на обслуговування, утримання транспортних засобів із підтвердженням їх первинними документами та зв`язком з господарською діяльністю не заперечений актом перевірки. Позивач вважав, що сідловий тягач без причепу не призначений для перевезення вантажів, оскільки за своєю конструкцією та обладнанням має призначенням буксирування, зокрема, напівпричепів, а тому віднесення напівпричепів до вантажних автомобілів є також помилковим, оскільки це транспортні засоби без власного джерела енергії (не обладнані двигуном) та пристосовані для буксирування автомобілем. Крім того, посилаючись на віднесення транспортних засобів до вантажних автомобілів подвійного призначення, відповідач не підтвердив, яке інше (друге) призначення окрім основного (першого) мають транспортні засоби, використані платником податків.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року (головуючий суддя Анісімов О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач щодо позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити. Вказував, що посадові особи ГУ ДПС при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений ПК України. Порушення вимог податкового законодавства України виявленні під час перевірки мали місце в діяльності позивача, а тому йому правомірно було нараховані оскаржуваними рішення грошові зобов`язання. Так, ФОП ОСОБА_1 , в період що перевірявся, надавав транспортні послуги по території України та за її межами застосовуючи загальну систему оподаткування, обліку та звітності. Перевіркою достовірності відображених показників у колонці 4 Сума одержаного доходу додатків Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за 2017-2018 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено вказаний показник за 2017 рік на 75111,16 грн. Перевіркою виписок банку встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017 року отримано дохід від МПП "ЗАХІД-БЛОК" в сумі 43750,01 грн., від ТОВ "Торгтехніка Плюс" в сумі 10000 грн. (інформація щодо руху коштів наведена в таблиці на стор. 12-13 акта перевірки). Сума наданих послуг за 2017 рік по даним платника по МПП "ЗАХІД-БЛОК" складає 16666,67 грн, по ТОВ "Торгтехніка Плюс" складає 8333,33 грн. Сума дебіторської заборгованості по МПП "ЗАХІД-БЛОК" станом на 31.12.2017 року складає 8333,33 грн. Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік занижено доходи отримані від МПП "ЗАХІД-БЛОК" в сумі 18750,01 грн. (43750,01 грн.- 16666,67 грн.-8333,33 грн.) та від ТОВ "Торгтехніка Плюс" в сумі 1666,67 грн. (10 000,00 грн.- 8 333,33 грн.). Крім цього, ФОП ОСОБА_1 в 2017 році до складу доходів включено дохід отриманий від надання послуг по експортних контрактах в розмірі 4911381,43 грн. (додаток 1 до листа від 13.01.2020). Однак, згідно наданих для перевірки виписок по валютним рахункам відкритим в ПАТ "КРЕДОБАНК", сума отриманих протягом 2017 року доходів за вищевказані послуги (по курсу НБУ на дату фактичної оплати зазначених послуг) становить 4966075,91 грн. Відхилення між даними платника та даними перевірки складає 54694,48 грн. На підставі зазначеного, перевіркою зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 на порушення пп. 164.1.1, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164 та п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України занижено суму отриманого доходу за 2017 рік на 75111,16 грн. Перевіркою достовірності відображених показників у колонці 5 "вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції" додатків Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за період з 01.01.17 по 31.12.18 року встановлено, що на порушення п. 177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 завищено вказаний показник на загальну суму - 5839407,28 грн (2017 рік - 3485947,47 грн., 2018 рік - 2353459,81 грн). Так, ФОП ОСОБА_1 до складу витрат на придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції, віднесено вартість придбаних вантажних автомобілів та причепів до них, вартість придбаних запчастин до вантажних автомобілів та їх ремонт в загальній сумі 5 839 407,28 грн. (2017 рік - 3 485 947,47 грн., 2018 рік -2 353 459,81 грн.), що не відповідає вимогам пп.177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, яким визначено, що не включаються до складу витрат підприємця, зокрема, витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею (Інформацію про суми, які були зайво включені до складу витрат річних Декларацій про майновий стан та доходи в розрізі контрагентів та років наведено в таблиці на стор. 25-26 акта перевірки). На підставі вищенаведеного, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , на порушення абз.2 п. 164.1 ст.164, пп.164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України занижено чистий оподатковуваний дохід на 5 914 518,44 грн. (2017 рік - 3561 058,63 грн.. 2018 рік - 2 353 459,81 грн.) та занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1 064 613,32 грн. ( 2017 рік - 640 990,55 грн., 2018 рік - 423 622,77 грн.). Враховуючи вищевикладене, ФОП ОСОБА_1 також порушено вимоги пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України у частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору в розмірі 88 717,78 грн. (2017 рік - 53 415,88 грн., 2018 рік - 35301,90 грн.). Крім цього, ФОП ОСОБА_1 на порушення Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 №859 (із змінами) невірно зазначені показники по ПДФО у рядку 1.5 сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.02.2018 № (задекларовано 0 грн.) та невірно зазначені показники по ПДФО у графі 6 рядка 10.7 податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.02.2018 року, №, що призвело до відсутності нарахувань в інтегрованих картках ОСОБА_1 та заниження за 2017 рік податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 68 844,80 грн. та військового збору в сумі 5 737,07 грн. Внаслідок зазначеного вище перевіркою зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 на порушення пп.164.1.1, п.164.1, абз.2 п. 164.1 ст.164 та п.177.1, п.177.2, п.п. 177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 1 133 458,12грн. (2017 рік - 709 835,35 грн., 2018 рік - 423 622,77 грн.) та на порушення пп.1.2, 1.4 п.16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України занижено військовий збір в загальній сумі 94454,85 грн. (2017 рік - 59 152,95 грн., 2018 рік -35 301,90 грн.). Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020 року зазначає, що позовна заява ОСОБА_1 не містить жодного обґрунтування щодо скасування зазначеного вище ППР. Перевіркою дотримання вимог законодавства, щодо реєстрації об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, внесення змін до облікових даних платників податків встановлено, що на порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300) ФОП ОСОБА_1 не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (нежитлові приміщення складів), за формою № 20-ОПП, а саме, про орендовані у ТОВ Чернівецька пересувна механізована колона №76 офісне приміщення (площею 45 кв.м., З поверх будівля літ.А) та складське приміщення (площею 20 кв.м., будівля літ.К), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та являються об`єктами оподаткування платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 . У зв`язку із наведеним, позивач правомірно був притягнутий до фінансової відповідальності на підставі пункту 117.1 ст.117 Податкового кодексу України у вигляді штрафу на суму 170 грн. Щодо правомірності винесення ГУ ДПС у Чернівецькій області вимоги з ЄСВ №Ф- від 16.06.2020 року то податковою перевіркою встановлено, що позивач за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. Згідно даних перевірки та порушень описаних в п.2.1 акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 занижено суму чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок в сумі 5 914 255,10 грн у т. ч.: за 2017 рік на суму 3 560 795,29 гри., за 2018 рік у сумі 2 353 459,81 грн. Станом на 01.01.2017 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску 1600,00 * 25 = 40000,00 * 22% = 8800,00 грн.- максимальна сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22%. Станом на 01.05.2017 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску 1684,00 * 25 = 42100,00 * 22% = 9262,00 грн. - максимальна сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22%. Станом на 01.12.2017 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску 1762,00 * 25 = 44050,00 * 22% = 9691,00 грн. - максимальна сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22%. Станом на 01.01.2018 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску 3723 * 15 = 55845 * 22% = 12285,90 грн. - максимальна сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22%. Виходячи із вищевикладеного, перевіркою встановлено, що на порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за 2018 рік в сумі 126859,04 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2020 року в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 1330391,65 грн, з них податкове зобов`язання 1064313,32 грн, штрафна санкція 266078,33 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2020 року в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 110865,97 грн, з них податкове зобов`язання 88692,78 грн, штрафна санкція 22173,19 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.03.2020 року в частині застосування штрафу у розмірі 18455,03 грн. Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2020 року, №Ф- в частині визначення суми боргу (недоїмки) у розмірі 126492,37 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2024 року касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задоволено частково. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі №600/1113/20-а скасовано в частині задоволення позовних вимог (щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 1 330 391,65 грн, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 110 865,97 грн, визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.03.2020 в частині застосування штрафу у розмірі 18 455,03 грн, визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2020 №Ф- в частині визначення суми боргу (недоїмки) у розмірі 126 492,37 грн), а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року у справі №600/1113/20-а залишено без змін.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду, матеріали адміністративної справи №600/1113/20-а передано на розгляд головуючому судді Лелюку О.П.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання по справі.

У ході підготовки даної справи до розгляду по суті судом: з`ясовано зміст заявлених вимог; з`ясовано позиції сторін; отримано від відповідача додаткові письмові пояснення та докази; вчинено інші дії, передбачені частиною другою статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 07 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 28 січня 2025 року об 11 год. 00 хв.

У поданій до суду заяві від 08 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 просив суд розглядати дану справу без його участі за наявними у ній матеріалами. При цьому він повідомив про відмову від послуг адвокатів Бобика Й.Б. та Пославського В.С., які раніше представляли його інтереси у цій справі.

У судовому засіданні 28 січня 2025 року представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з підстав, наведених у заявах по суті справи та додаткових письмових поясненнях.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки не було перешкод для розгляду цієї справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання 28 січня 2025 року, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, заслухавши при цьому пояснення відповідача, судом вирішено розглянути цю справу у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого 12.12.2001 Чернівецькою міською радою, в ГУ ДПС у Чернівецькій області зареєстрований 12.12.2001, номер запису про реєстрацію № 10386, код основного виду економічної діяльності 49.41 (вантажний автомобільний транспорт).

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.5, п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 р. ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010, п. 2 ч. 1, ст. 13 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 ), вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, яка документована актом перевірки від 28.01.2020 № 33/24-13-13-04-14/ НОМЕР_1 .

Проведеною перевіркою виявлені наступні порушення вимог чинного законодавства: п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, Порядку складання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016, № 21 (із змінами і доповненнями, внесеними Наказом Міністерства фінансів України від 25.05.2016, № 503), п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2018 року на 200 000,00 грн; п. 50.1 ст. 50, пп. 164.1.1., п. 164.1, абз. 2 п. 164.1 ст. 164 та п. 177.1, п. 177.2, п.п. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподаткованого доходу, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 1 133 458,12 грн; абз.1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями, в частині завищення витрат з якого нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням максимальної величини, в загальній сумі 126 859,04 грн; пп. 1.2, 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI (із змінами та доповненнями), з урахуванням змін, внесених Законом № 71-ІІІ Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 в частині завищення витрат з якого нараховується військовий збір у сумі 94 454,85 грн; п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011, № 1588, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300, не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП.

За результатами розгляду акта перевірки від 28.01.2020, № 33/24-13-13-04-14/, ГУ ДПС у Чернівецькій області 17.03.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення, зокрема: № про сплату 1 133 458,12 грн податку на доходи фізичних осіб та 283 364,53 грн застосованих штрафних санкцій; № про сплату 94 454,85 грн військового збору та 23 613,71 грн застосованих штрафних санкцій; № про зменшення на 200 000,00 грн від`ємного значення податку на додану вартість (не оскаржується у справі); № про застосування 170,00 грн штрафних санкцій з посиланням на п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України; рішення про застосування штрафних санкцій з ЄСВ № року від 17.03.2020 на загальну суму 126 859,04 грн; вимогу про сплату боргу № Ф- від 17.03.2020 на загальну суму 18 491,70 грн.

Податкові повідомлення-рішення №, №, № від 17.03.2020, рішення про застосування штрафних санкцій з ЄСВ № від 17.03.2020, вимога про сплату боргу № Ф- від 17.03.2020 були оскаржені в адміністративному порядку.

За наслідками розгляду скарги, Рішенням про результати розгляду скарги від 24.06.2020 № 20056/6/99-00-06-02-04-06, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 17.03.2020 №, №, № залишено без змін.

Рішенням про результати розгляду скарги від 01.06.2020 № 17818/6/99-00-08-06-01-06 рішення про застосування штрафних санкцій з ЄСВ № від 17.03.2020 залишено без змін, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 17.03.2020 скасовано та зобов`язано ГУ ДПС у Чернівецькій області сформувати та направити позивачу нову вимогу. На виконання вимог вказаного вище рішення ДПС, було сформовано та направлена позивачеві вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на загальну суму 126 859,04 грн.

Враховуючи зміст постанови Верховного Суду від 19 листопада 2024 року у цій справі, розгляду судом підлягають лише позовні вимоги щодо податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 1 330 391,65 грн, щодо податкового повідомлення-рішення № від 17.03.2020 в частині нарахування грошового зобов`язання на суму 110 865,97 грн, щодо рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.03.2020 в частині застосування штрафу у розмірі 18 455,03 грн, щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2020 №Ф- в частині визначення суми боргу (недоїмки) у розмірі 126 492,37 грн. Щодо решти, то судом касаційної інстанції залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

З огляду на викладене суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачем до складу витрат на придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції, віднесено вартість придбання та утримання сідельного тягача з напівпричепом у загальній сумі 5 839 407,28 грн (2017 рік - 3 485 947,47 грн, 2018 рік - 2 353 459,81 грн), що, на переконання контролюючого органу, не відповідає вимогам підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, якими визначено, що не включаються до складу витрат підприємця, зокрема, витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею.

Тобто, позивач формував витрати за рахунок придбання та подальшого утримання сідельного тягача та напівпричепу, які, на переконання відповідача, є основними засобами подвійного призначення (оскільки складають разом єдиний автопоїзд, який є вантажним автомобілем). При цьому, ні позивач, ні відповідач не оспорюють вказану суму витрат ФОП ОСОБА_1 пов`язану з придбанням та подальшим утриманням сідельного тягача та напівпричепу.

Положеннями статті 177 Податкового кодексу України визначено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підпункт 177.4.1. пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4. пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України).

Отже, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з отриманням доходу у межах здійснюваної фізичною особою-підприємцем господарської діяльності. У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. При цьому, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань (зокрема, у відповідності з вимогами пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України).

Так, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII, пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України доповнено, зокрема, підпунктами 177.4.5-177.4.6, згідно з якими, зокрема, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Отже, у цій нормі законодавець чітко визначив, що до складу витрат підприємця не включаються витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею. Тобто, йдеться про основні засоби подвійного призначення, які визначені такими саме у цій статті Податкового кодексу України.

В свою чергу, відповідно до підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, а саме тих, які визначені у статті 177 Податкового кодексу України: земельних ділянок, об`єктів житлової нерухомості, легкових та вантажних автомобілів.

У цій справі предметом розгляду є, зокрема, питання віднесення сідельних тягачів і напівпричепів до основних засобів подвійного призначення - вантажних автомобілів і, як наслідок, можливість віднесення вартості придбання таких та їх утримання (придбання запасних частин, ремонту та технічного обслуговування тощо) до складу витрат фізичної особи-підприємця.

Зазначене питання неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду та в контексті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Так, засади організації та діяльності автомобільного транспорту регулюються Законом України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (далі Закон № 2344-III у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні статті першої Закону № 2344-III автомобільним транспортним засобом є колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-III автомобілем вантажним є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Таким чином, основною ознакою вантажного автомобіля, в порівнянні з іншими транспортними засобами, є його використання з метою перевезення вантажів.

Разом з тим, відповідно до Закону № 2344-III транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на такі різновиди:

загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів, до якого, в тому числі, відноситься напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу;

спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів, до яких, в тому числі, відноситься сідельний тягач);

спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій.

Відповідно до норм Закону № 2344-III напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Згідно з визначенням поняття сідельний тягач, наведеним у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

При цьому, відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, автопоїзд (транспортний состав) - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою.

Отже, сідельний тягач у поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та є транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак відноситься до категорії вантажних автомобілів. Водночас, автомобільний поїзд не є окремим видом транспортних засобів, а тільки різновидом вантажних автомобілів за ознакою конструктивної схеми.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 11 травня 2023 року у справі № 400/1580/19, від 04 березня 2021 року у справі № 500/2170/19, від 12 листопада 2019 року у справі № 807/250/18.

Викладена вище позиція відображена і у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2024 року у цій справі.

Таким чином, суд відхиляє як безпідставні доводи позивача щодо правомірності віднесення ним до складу витрат фізичної особи-підприємця витрати на придбання та утримання сідельного тягача з напівпричепом, та, одночасно, погоджується з висновками відповідача про завищення позивачем витрат.

За результатами перевірки податковим органом правомірно встановлено завищення позивачем суми документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю на загальну суму 5839407,28 грн. в результаті чого занижено: суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1051093,31 грн., штрафна санкція - 262773,33 грн, всього - 1313866,64 грн.; суму військового збору - 87591,11 грн., штрафна санкція - 21897,78 грн, всього - 109488,89 грн.

На переконання суду, обґрунтованими є висновки контролюючого органу про заниження позивачем військового збору і сум єдиного внеску, адже такі є похідними від наявності порушення порядку визначення позивачем розміру оподатковуваного доходу.

Суд зазначає, що перевіркою правомірно встановлено, що ОСОБА_1 в порушення Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 №859 (із змінами), невірно зазначені показники по ПДФО у рядку 1.5 «сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету» додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.02.2018 № (задекларовано 0 грн.) та невірно зазначені показники по ПДФО у графі 6 рядка 10.7 податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.02.2018 №, що призвело до відсутності нарахувань в інтегрованих картках ОСОБА_1 та заниження за 2017 рік податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 68 844,80 грн. та, відповідно, військового збору в сумі 5 737,07 грн.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.06.2020 № Ф- в сумі 126859,04 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.03.2020 в сумі 18 455,03 грн, то варто зазначити наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у проваджені ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Перевіркою встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 , за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Згідно даних перевірки та порушень описаних в п.2.1 даного акта, платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок на сумі 5 914 255,10 грн у т. ч.: за 2017 рік на суму 3 560 795,29 грн., за 2018 рік у сумі 2 353 459,81 грн.

Згідно із п.3 ст.7 розділу ІІІ Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Виходячи із вищевикладеного, перевіркою правомірно встановлено, що на порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за 2018 рік в сумі 126859,04грн.

Рішенням про застосування штрафних санкцій з ЄСВ № року від 17.03.2020 року до ОСОБА_1 обґрунтовано застосовано штрафну санкцію за заниження єдиного соціального внеску на загальну суму 18491,70 грн.

Також суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2024 року у цій справі зазначено: «судами попередніх інстанцій не було надано належної оцінки доводам відповідача, що контролюючим органом при проведенні перевірки позивача було надано оцінку та враховано всі надані позивачем документи (зокрема, по взаємовідносинам з ТОВ Торгтехніка Плюс та МПП ЗАХІД-БЛОК), з урахуванням вимог чинного податкового законодавства, тоді як надання позивачем відповідних документів згодом (зокрема, під час розгляду справи у суді) не змінює статусу цих документів та не може мати правових наслідків для цілей підтвердження правомірності формування спірних сум податкових вигод у визначений податковий період».

Відтак, суд зазначає наступне.

Перевіркою правильності визначення суми загального оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р., відображеного платником податків фізичною собою ОСОБА_1 в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017-2018 рр., з даними про суми загального оподатковуваного доходу, встановленими в ході перевірки, встановлено його заниження у сумі 75111,16 грн., у тому числі: за 2017 рік в сумі 75111,16 грн., за 2018 рік в сумі 0,00 грн., внаслідок порушення платником вимог пп.164.1.1., пп.164.1.3. п.164.1. ст.164 та п. 177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, а саме:

- МПП "ЗАХІД-БЛОК": сума отриманих коштів згідно відомостей банку - 43750,01 грн. Сума наданих послуг згідно листа платника - 16666,67 грн. Сума дебіторської заборгованості станом на 31.12.2017 року - 8333,33 грн. Розбіжність- 18750,01 грн.

- ТОВ "Торгтехніка Плюс": Сума отриманих коштів згідно відомостей банку - 10000,0 грн. Сума наданих послуг згідно листа платника - 8333,33 грн. Сума дебіторської заборгованості станом на 31.12.2017 року - 0 грн. Розбіжність - 1666,67 грн.

- ПАТ «Кредобанк»: Надходження валютних коштів - за результатами перевірки 4966075,91 грн. Надходження валютних коштів за даними позивача 4911381,43 грн. Розбіжність - 54694,48 грн. Всього розбіжність - 75 111,16 грн.

За результатами перевірки встановлено: ОСОБА_1 , в період що перевірявся, надавав транспортні послуги по території України та за її межами, застосовуючи загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Перевіркою достовірності відображених показників у колонці 4 «Сума одержаного доходу» додатків Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за 2017-2018 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено вказаний показник за 2017 рік на 75 111,16 грн.

Перевіркою виписок банку, що надані контролюючому органу, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017 року отримано дохід від МПП "ЗАХІД-БЛОК" в сумі 43 750,01 грн., від ТОВ "Торгтехніка Плюс" в сумі 10 000 грн. (інформація щодо руху коштів наведена в таблиці на стор.12-13 акта перевірки).

Також, згідно листа № 1110/ФОП від 13.01.2020 року, до перевірки надано додаток №1, де зазначено суми одержаних доходів та понесених витрат за 2017-2018 рр., а також додаток №2, де зазначено перелік дебіторів та кредиторів станом на 01.01.2017, 01.01.2018, 31.12.2018 рр.

Сума наданих послуг за 2017 рік по даним платника складає по МПП "ЗАХІД-БЛОК" складає 16666,67 грн, по ТОВ "Торгтехніка Плюс" складає 8333,33 грн. Сума дебіторської заборгованості по МПП "ЗАХІД-БЛОК" станом на 31.12.2017 року складає 8333,33 грн.

Таким чином, перевіркою обґрунтовано встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік занижено доходи отримані від МПП "ЗАХІД-БЛОК" в сумі 18 750,01 грн. (43 750,01 грн.-16 666,67 грн.-8 333,33 грн.) та від ТОВ "Торгтехніка Плюс" в сумі 1 666,67 грн. (10 000,00 грн.-8 333,33 грн.).

Судом встановлено, що всі документи, які були надані контролюючому органу ОСОБА_2 були враховані відповідачем при проведенні документальної планової перевірки. Лист МПП "ЗАХІД-БЛОК" від 18.05.2017 року та платіжне доручення №1008 від 18.05.2017 року до перевірки не надавалися.

Надання певних документів згодом, у т.ч. під час розгляду справи у суді, не змінює статусу цих документів та їх надання згодом не має правових наслідків для цілей підтвердження правомірності формування спірних сум податкових вигод у відповідний податковий період.

Аналогічну позицію викладено у правовому висновку у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №826/27811/15 (адміністративне провадження №К/9901/26364/18)., а також указане наведено і в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2024 року у цій справі.

Згідно матеріалів справи, розбіжність в сумі 18750,01 грн. призвела до: заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3375,00 грн., штрафна санкція - 843,75 грн, всього - 4218,75 грн.; заниження суми військового збору - 281,25 грн., штрафна санкція - 70,31 грн, всього - 351,56 грн.; розбіжність в сумі 1666,67 грн. призвела до: заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 300,00 грн., штрафна санкція - 75,00 грн, всього - 375,00 грн.; заниження суми військового збору - 25,00 грн., штрафна санкція - 6,25 грн, всього - 31,25 грн.

Щодо включення в 2017 році до складу доходів дохід, отриманий від надання послуг по експортних контрактах в розмірі 4966075,91 грн, встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області при перевірці використані дані виписок по валютним рахункам та дані виписок з рахунку ПАТ «КРЕДОБАНК» щодо зарахування коштів від обов`язкового продажу валюти. (додаток №1 додатку перевірки). Розбіжність в сумі 54694,48 грн. призвела до: заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 9845,01 грн., штрафна санкція - 2461,25 грн, всього - 12306,26 грн.; заниження суми військового збору - 820,42 грн., штрафна санкція - 205,10 грн, всього - 1025,52 грн.

Наведених вище обставин та доводів відповідача про законність оскаржуваних рішень у відповідних частинах позивачем у ході судового розгляду справи не спростовано. Ним не було надано жодних пояснень та доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог у ході нового судового розгляду цієї справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність рішень відповідача, правомірність яких є предметом цього судового розгляду, та, відповідно, про необґрунтованість та безпідставність позову, а тому суд відмовляє у його задоволенні.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів наявність підстав для задоволення позовних вимог. Натомість відповідачем доведено законність прийнятих рішень. Тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 29.01.2025 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А,м. Чернівці,58013, ).

Суддя О.П. Лелюк