Справа № 320/27011/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Справа № 320/27011/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не

заявляє самостійних ОСОБА_2

вимог на предмет спору

на стороні позивача

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - Відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 (далі - Третя особа) в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 28 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.05.2023 №163/164;

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути заяву та документи позивачки щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загибель чоловіка - військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , 1969 року народження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , мобілізованого ІНФОРМАЦІЯ_1 до Збройних Сил України, який брав безпосередню участь у заходах, спрямованих на захист територіальної цілісності України та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойових завдань.

Позивачка також стверджувала, що після загибелі ОСОБА_3 вона набула права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На думку ОСОБА_1 , вона є єдиною особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , оскільки його син, ОСОБА_2 є повнолітнім, дієздатним, проживає окремою родиною.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позиція Відповідача щодо можливості звернення ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 , за виплатою одноразової грошової допомоги, є припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами під час розгляду цієї справи.

Разом з тим, судом встановлено, що у Позивачки виникло право на отримання одноразової грошової допомоги як у дружини загиблого військовослужбовця.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову,якою у задоволенні адміністративного позовувідмовити.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_2 має право та час для звернення за одноразовою грошовою допомогою, як особа, що могла перебувати на утриманні загиблого батька, якщо він підтвердить перебування на утриманні відповідними документами.

При цьому МО України посилається на положення ст. 198-199 Сімейного кодексу України.

Також Апелянт стверджує, що передчасна виплати суми одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України Позивачці у розмірі 15000000,00 грн призведе до порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану".

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу у якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що доводи Апелянта засновані на припущенні.

6. Від Третьої особи надійшли пояснення у яких він просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 № 3515-IX, яким внесено зміни до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розширено коло осіб, які мають право на спірну допомогу.

ОСОБА_2 також повідомляє, що ним подана до ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві заява в якій він просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв?язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 батька, солдата ОСОБА_3 . Станом на день подачі цих пояснень, Міністерством оборони рішення про виплату (відмову у виплаті) ОГД за заявою ОСОБА_2 не прийнято.

7. Позивачка подала до суду відповідь на пояснення Третьої особи, у якій наполягає на власній правовій позиції, та додатково зазначає, що Закон № 3515-IX набрав чинності через три місяці після прийняття спірного рішення, а тому до спірних правовідносин має застосовуватися законодавство в редакції, чинній станом на момент існування відносин.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

9. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12.05.2022.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 №34 (по стройовій частині) солдата запасу ОСОБА_3 зараховано у розпорядження командування ВЧ НОМЕР_1 з 01.03.2022.

Довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2023 №1748/4113 підтверджується безпосередня участь ОСОБА_3 з 29.06.2022 по 30.10.2022 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області: Краматорський район, м. Краматорськ, м. Святогірськ, с. Ярова; Слов`янському районі, с. Пришиб, с. Тетянівка; Бахмутському районі, с. Григорівка.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 09.11.2022 та довідкою про причину смерті №2755/НЕ, в якій зазначено причину смерті: інші комбінації, розтрощення, які включають декілька ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.03.2023 №537, травма та причина смерті так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 19.05.2023 №163/168, за результатами поданих документів комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 09.11.2022 в розмірі частини 15 000 000 грн, в сумі 7 500 000 грн.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.06.2023 №06/13406 за наслідками розгляду звернення представника позивачки повідомлено, що розглянувши подані документи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про призначення дружині загиблого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі 7 500 000 грн (1/2 від 15 000 000 грн).

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року

№ 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168 (далі - Постанова №168), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 ( далі - Порядок №975).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту також - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частинами першою, другою статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абзац 1 пункту 2).

Абзацами 2-4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

На виконання вимог Закону №2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів сторін, колегія суддів відзначає, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому підстави для її виплати/невиплати не можуть бути засновані на припущеннях.

12. Відповідач як на підставу зменшення Позивачці розміру одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця покликається на наявність у загиблого повнолітнього сина ОСОБА_2 , який можливо перебував на утриманні в батька, що є підставою для резервування половини одноразової грошової допомоги.

13. Відповідно до ст. 16-1 Закону №2011-XII у редакції, чинній станом на момент прийняття спірного рішення, №2011-XII, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: 1) батьки, 2) один із подружжя, який не одружився вдруге, 3) діти, які не досягли повноліття, 4) утриманці загиблого (померлого).

14. У контексті викладеної вище норми права, колегія суддів відзначає, що жодних доказів, які дозволяли б колегії суддів стверджувати, що повнолітній син загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 перебував на утриманні у ОСОБА_3 , а отже має право на спірну одноразову допомогу, Відповідачем не було надано ані в суді першої, ані апеляційної інстанції.

Третя особа - ОСОБА_2 на наявність у нього таких обставин у письмових поясненнях також не посилається, належних та допустимих у контексті ст. 73-74 КАС України доказів не надає.

15. З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. При цьому, доказування як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість твердження Апелянта про ймовірність перебування Третьої особи на утриманні у ОСОБА_3 та наявність у нього права на спірну допомогу є припущенням, оскільки будь-які відомості, які це підтверджують - відсутні. «Резервування» частини грошової допомоги з огляду на припущення є недопустимим.

16. Більш того, згідно з абз.5 п.2 Постанови №168 державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Втім, відомості про те, що Відповідач звертався із запитом щодо ОСОБА_2 у матеріалах справи також відсутні.

17. Колегія суддів принагідн відзначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

18. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що станом на момент прийняття спірного рішення, ОСОБА_1 була єдиною особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця та звернулася до Відповідача з відповідною заявою щодо її виплати, а тому спірне рішення Відповідача прийнято ним за відсутності відповідних правових підстав, що зумовлює його протиправність та, відповідно, скасування.

19. Посилання Апелянта на відсутність нотаріально завіреної відмови Третьої особи від отримання частки одноразової грошової допомоги за загиблого батька, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки станом на момент прийняття спірного рішення у ОСОБА_2 ще не виникло право на її отримання.

20. При цьому, нарахування та виплата спірної допомоги Позивачці у повному обсязі жодним чином не порушує права та інтереси інших осіб, які звернуться за її виплатою у встановлений строк з дня загибелі військовослужбовця, оскільки абз. 4 п.2 Постанови №168 чітко визначено, що якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

21. Посилання Третьої особи на положення ст. 16-1 Закону №2011-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 № 3515-ІХ, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суд здійснює розгляд справи за законодавством, чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин.

22. При цьому апеляційний суд враховує також рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп/1997, у якому суд зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/1999 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України, на яке посилається Апелянт у своїй скарзі, визначив, що положення вказаної вище норми про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

23. Тобто, в нормативно правовому акті, який пом`якшує або скасовує відповідальність, повинно бути прямо зазначено про його зворотню дію в часі.

24. Так, у пункті другому прикінцевих та перехідних положеннях до Закону №3515-ІХ, зазначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

25. Оскільки ОСОБА_2 не є дитиною загиблої особи, зачатою за її життя та народженою після смерті, відсутні підстави для застосування під час судового розгляду положень ст. 16-1 Закону №2011-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 № 3515-ІХ.

26. Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував тих обставин, на які він посилався. Суд першої інстанції повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

27. При цьому, аналізуючи доводи сторін, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

28. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

29. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року -без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев