Справа № 260/8181/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/8181/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) через уповноваженого представника звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Закарпатській області (далі - відповідач), в якій просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №237/07-16-24-12 від 06.11.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, яким реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку анульовано 30.09.2024.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% з 01 жовтня 2024 року шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в загальній сумі 32028,00 грн, з яких витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу 30000,00 грн.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято за результатами камеральної перевірки, однак положеннями ПК України не передбачено можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеної системі оподаткування, обліку та звітності. На переконання позивача, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки. Щодо суті виявлених порушень вказує, що не відповідає дійсності висновок контролюючого органу щодо не можливості перебування платників податків, які здійснюють діяльність відповідно до коду КВЕД 61.90 та порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пп.8 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, тобто здійснення заборонених видів діяльності, з огляду на наступне.

Так, ст. 291 ПКУ передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування 3 групи - це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, абз.4 пп.2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ визначено, що фізичні особи - підприємці, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи.

Отже, ПКУ прямо передбачає, що фізична особа-підприємець на третій групі спрощеної системи оподаткування має право надавати послуги доступу до мережі Інтернет.

Податковий кодекс України у пп. 291.5.1 п.291.5 ст. 291 не містить посилання на КВЕД видів діяльності, які заборонені до здійснення платниками єдиного податку, а в кодексі зазначені саме заборонені види діяльності на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та ФОП), які здійснюють діяльність з:

- надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності);

- надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного);

- надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного);

- надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку;

надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Постановою НКЕК від 20 квітня 2022 року № 30 «Питання ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2022 року за № 502/37838 (зі змінами), затверджено Порядок ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форму, а також Орієнтовний перелік видів електронних комунікаційних послуг.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (НКЕК), яка є єдиним органом виконавчої влади, який має повноваження встановлювати види та опис електронних комунікаційних послуг, №170 від 03.04.2024 «Про надання офіційного узагальненого роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг» надано офіційне узагальнене роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг, яке є додатком до рішення.

Відповідно до узагальнення НКЕК визначені види електронних комунікаційних послуг з Орієнтовного переліку, які максимально відповідають видам діяльності, зазначеним у пункті 8 підпункту 291.5.1 підпункту 291.5 етапі 291 Податкового кодексу України.

Згідно Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) надає лише Послуги доступу до мережі Інтернет (код послуги ІА.81), а тому має законне право перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності надаючи виключно послуги до мережі Інтернет.

Суд ухвалою від 11 грудня 2024 року відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та запропонував відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

На виконання ухвали суду від 11 грудня 2024 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що з набранням чинності 01.01.2022 Закону № 1089 платники єдиного податку юридичні особи при постачанні електронних комунікаційних послуг не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Зазначає, що заборона перебування на спрощеній системі оподаткування стосується суб`єктів господарювання, які в рамках надання послуг у сфері електронних комунікацій здійснюють технічне обслуговування та експлуатацію відповідних мереж, у тому числі надають доступ до таких мереж.

Щодо правомірності прийняття рішення за результатами камеральної перевірки зауважує, що камеральна перевірка дозволяє перевірити дані з податкових декларацій на правильність, своєчасність сплати податкових зобов`язань та дотримання вимог перебування на спрощеній системі оподаткування. На переконання відповідача, оскільки основними підставами для виключення з реєстру платників податку є порушення строків сплати єдиного податку, перевищення доходу та порушення вимог ведення діяльності, то ці підстави можуть бути виявлені безпосередньо в деклараціях і податкових звітах платника. Відповідно, камеральна перевірка здатна надати усі необхідні докази для прийняття рішення про виключення з реєстру.

31 грудня 2024 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що нормами ПК України не передбачено можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеної системі оподаткування, обліку та звітності. Вважає, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи. Оскільки контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, звертає увагу суду, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку третьої групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та був зареєстрований платником єдиного податку 3 групи 12.07.2023 за кодом виду діяльності 61.90 (а.с.15-16)

30.09.2024 на підставі підпункту 191.1.1 пункту 191.1. статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 76.3 статті 76, пункту 86.3 статті 86 розділу II Податкового кодексу України (надалі - Кодекс), пунктів 299.2 та 299.7 ст. 299 розділу XIV Кодексі, з врахуванням підпункту 291.5.1 пункту 291.5 ст. 291, пунктів 299.10, 299.11 статті 299 Кодексу, головним державним інспектором Блюдою Наталією Василівною Ужгородського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Закарпатській області проведено перевірку дотримання правових засад застосування спрощеної системи фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (надалі - податковий орган, контролюючий орган) складено Акт про результати перевірки дотримання правових засад застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 30 вересня 2024 року №13868/07-16-24-12/ (далі по тексту - Акт), відповідно до висновків якого податковий орган вважає, що Позивачем порушено вимоги пп.8 пп.291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Кодексу, у зв`язку з чим реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню 30.09.2024. Такого висновку податковий орган дійшов через здійснення мною діяльності за кодом КВЕД ДК 009:2010 69.90

У відповідь на вказаний акт позивач надіслав відповідачу заперечення на акт камеральної перевірки №13868/07-16-24-12/ від 30.09.2024.

У відповідь від відповідача отримано лист №17507/6/07/-16-24-12 від 31.10.2024 р. в якому податковий орган вказав про прийняття рішення про залишення без мін висновків до акту перевірки.

На підставі акту камеральної перевірки №13868/07-16-24-12/ від 30.09.2024 р. Головним управління ДПС у Закарпатській області прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №237/07-16-24-12 від 06.11.2024, відповідно до якого анульовано реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку з 30.09.2024.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для його прийняття, тому звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статтей 67-68 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.2 статті 299 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку

За приписами пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

Відповідно до підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, п.7) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Відповідно до абзацу першого пункту 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.12.2020 у справі №200/9334/19-а.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених у ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені, зокрема, у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі №805/1307/17-а, від 03 грудня 2020 року у справі №200/9334/19-а та від 14 липня 2021 року у справі №808/224/18 та в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування судом першої інстанції.

Пунктом 75.1. статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як свідчать матеріали справи, зокрема згідно акту камеральної перевірки від 30.09.2024 р №13868/07-16-24-12/ податковий орган зробив висновок щодо неможливостi застосування позивачем спрощеної системи оподаткування, оскільки в такого основний вид дiяльностi відповідає класу 61.l0 «Дiяльнiсть у сферi проводового електрозв`язку» та класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку».

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що ПК України не передбачено можливість проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання). Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.03.2019 у справі №803/1908/16, від 23.08.2019 у справі №826/4242/15, від 06.02.2020 у справі №813/87/16 та від 04.05.2023 у справі №320/1040/19.

Верховний Суд при розгляді аналогічних адміністративних справ сформував такі висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17).

Отже суд дійшов висновку, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача. Акт №13868/07-16-24-12/ від 30.09.2024 р було складено за наслідками проведення камеральної перевірки, що не відповідає вимогам ПК України щодо порядку та процедури проведення перевірок платників податків.

Суд вважає, що для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені ПК України.

За вказаних обставин, складений відповідачем Акт №13868/07-16-24-12/ від 30.09.2024 р із висновками щодо неможливостi застосування позивачем спрощеної системи оподаткування, у яких основний вид дiяльностi відповідає класу 61.l0 «Дiяльнiсть у сферi проводового електрозв`язку» та класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку» не може бути належним та допустимим доказом, що свідчить про виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірки порушення платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених главою 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» Розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України та надає можливість для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України.

Отже оскільки контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, суд дійшов висновку, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку третьої групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Таким чином, ГУ ДПС у Закарпатській області прийнято Рішення 237/07-16-24-12 від 06.11.2024 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з порушенням процедури його прийняття, що є самостійною підставою для його скасування.

Крім цього, за матеріалами справи підставою прийняття оскаржуваного рішення було встановлення актом перевірки наявність в ФОП ОСОБА_1 видів дiяльностi, які відповідають класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку», чим порушено підпункт 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, оскільки застосування суб`єктами господарювання спрощеної системи оподаткування, у яких основний вид дiяльностi відповідає класу 61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку» є неможливим. Такий висновок податкового органу грунтується на тому, що з набранням чинності 01.01.2022 Закону № 1089 платники єдиного податку - юридичні особи при постачанні електронних комунікаційних послуг не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Згідно з пунктом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку третьої групи суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Клас 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» розділу 61 «Телекомунікації (електрозв`язок)» КВЕД ДК 009:2010 включає такі види господарської діяльності, як надання спеціалізованих телекомунікаційних додатків, таких як супутниковий трекінг (визначення місцезнаходження через супутник), комунікаційна телеметрія (техніка вимірювання відстані), та експлуатацію радіолокаційних станцій; експлуатацію супутникових терміналів, функціонально пов`язаних з однією або більше наземними телекомунікаційними системами та здатними передавати й одержувати дані від супутникових систем; надання доступу до мережі Інтернет через мережі, встановлені між клієнтами та інтернет-провайдерами, що не належать або контролюють ISP, таких як комутований доступ до мережі Інтернет тощо; надання телефонного зв`язку та доступу до мережі Інтернет в загальнодоступних будівлях; надання телекомунікаційних послуг за допомогою існуючих телекомунікаційних з`єднань: передавання голосу в реальному часі через інтернет-протокол (VOIP) та перепродаж телекомунікаційних послуг (наприклад, купівля та перепродаж ємності мережі без надання додаткових послуг).

3 01.01.2022 набрав чинності Закон України від 16.12.2020 №1089-IX "Про електронні комунікації" (далі - Закон №1089-IX), який визначає правові та організаційні основи державної політики у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра, а також права, обов`язки та відповідальність фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у відповідній діяльності або користуються електронними комунікаційними послугами.

Відповідно до визначень, наведених у частині 1 статті 2 Закону №1089-IX:

- послуга доступу до мережі Інтернет - електронна комунікаційна послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується (пункт 80);

- електронна комунікаційна послуга - послуга, що полягає в прийманні та/або передачі інформації через електронні комунікаційні мережі, крім послуг з редакційним контролем змісту інформації, що передається за допомогою електронних комунікаційних мереж і послуг (пункт 27);

- постачальник електронних комунікаційних послуг - суб`єкт господарювання, який фактично надає та/або має право надавати електронні комунікаційні послуги на власних мережах та/або на мережах інших постачальників електронних комунікаційних послуг (пункт 87);

- постачальник електронних комунікаційних мереж - суб`єкт господарювання, який надає послуги доступу до електронної комунікаційної мережі, що знаходиться в його володінні, та до пов`язаних з нею засобів, або з використанням віртуальних мереж (пункт 85);

- оператор електронних комунікацій (оператор) - суб`єкт господарювання, який володіє, здійснює експлуатацію та управління електронними комунікаційними мережами та/або пов`язаними засобами; у разі постачання електронних комунікаційних мереж оператор вважається також постачальником електронних комунікаційних мереж; у разі постачання електронних комунікаційних послуг оператор вважається також постачальником електронних комунікаційних послуг (пункт 70).

Відповідно до статті 16 Закону N 1089-ІХ суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність як постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг, повинні протягом місяця від початку такої діяльності надіслати до регуляторного органу повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері електронних комунікацій.

У Повідомленні зазначається вид та опис електронних комунікаційних послуг. Інформація вноситься до Повідомлення шляхом проставляння суб`єктом господарювання відмітки навпроти найменування відповідного виду послуг чи доступу. У разі відсутності в орієнтовному переліку видів електронних комунікаційних послуг, затвердженому регуляторним органом, послуги, яку надає суб`єкт господарювання, вид та опис такої послуги надаються в довільній формі.

Відповідно до статті 17 Закону N 1089-ІХ, регуляторний орган (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі - НКЕК) включає ці відомості та веде Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг в електронному вигляді за встановленими ним порядком та формою.

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону №1089-IX право власності та право на технічне обслуговування і експлуатацію електронних комунікаційних мереж може належати будь-якій фізичній особі - підприємцю або юридичній особі, незалежно від форм власності, які є резидентами України. Надання електронних комунікаційних мереж та послуг на території України є виключним правом юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих відповідно до законодавства (резиденти України).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 20.04.2022 №30 "Питання ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2022 за №502/37838 (зі змінами), затверджено Порядок ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форму, а також Орієнтовний перелік видів електронних комунікаційних послуг.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що при поданні Повідомлення суб`єкт господарювання самостійно визначає необхідний перелік видів електронних комунікаційних послуг згідно з Орієнтовним переліком, а в разі відсутності в Орієнтовному переліку послуги, яку надає суб`єкт господарювання, вид та опис такої послуги надаються ним в довільній формі. На підставі поданих суб`єктами господарювання Повідомлень, НКЕК веде в електронному вигляді Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, за встановленими нею порядком та формою. Постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг у встановленому порядку отримують витяги з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, які зокрема містять інформацію про код, вид та опис електронних комунікаційних послуг та код юридичних осіб за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України. Єдиним ресурсом, де відображаються актуальні дані про постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, в тому числі про надання того чи іншого виду послуг у сфері електронних комунікацій, є Реєстр постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг (далі - Реєстр). Документом, який може підтвердити право суб`єкта господарювання на надання того чи іншого виду послуг у сфері електронних комунікацій, є Витяг з Реєстру, наданий уповноваженими посадовими особами НКЕК.

Суд встановив, що згідно з витягом з реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг від 23.10.2024 р. № 104-7310/104 ФОП ОСОБА_1 включений до Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг за №3806, який надає послугу доступу до мережі Інтернет таких видів:

- код виду послуги IA.S1 - послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується, з використанням мережі фіксованого зв`язку; - послуги широкосмугового доступу до мережі Інтернет (а.с.29-30).

Суд звертає увагу, що Згідно Додатку до рішення НКЕК від 03.04.2024 р. № 170 «Офіційне узагальнене роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг», надано такі визначення:

- послуги доступу до мережі Інтернет (код послуги IA.S1) - послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується;

- послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж (код послуги OS. S1) - послуга з підтримки у працездатному стані обладнання електронних комунікаційних мереж в процесі його експлуатації, при якому воно здатне виконувати задані функції, зберігаючи задані значення параметрів у межах, які встановлені в нормативно-технічній документації; експлуатації електронних комунікаційних мереж. (а.с.31-37).

Також в Офіційному узагальненому роз`ясненні, яке міститься в Рішенні НКЕК від 03.04.2024 № 170 «Про надання офіційного узагальненого роз`яснення щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг», наведено види електронних комунікаційних послуг, які максимально відповідають видам діяльності, зазначеним у п. п. 8 п. п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПКУ, зокрема, це:

- послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації, Код послуги - ІС. S1;

- послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, Код послуги - OS. S1.

Тобто, лише при здійсненні цих 2 видів (ІС. SI, OS. S1) електронних комунікаційних послуг постачальник не може застосовувати спрощену систему оподаткування.

Водночас доказів наявності у позивача такого виду діяльності як OS.SI: "Послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж" чи IC.SI "Послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації" відповідачем суду не подано.

З наведеного суд погоджується з доводами позивача, що оскільки за змістом Витягу від 23.10.2024 р. № 104-7310/104 з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг ФОП ОСОБА_1 включений до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг за № 3806, як постачальник електронних комунікаційних послуг, що надає послугу доступу до мережі Інтернет за кодом IA.S1, то позивач є постачальником електронних комунікаційних послуг, а не технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж.

Отже, наведені докази підтверджують, що позивач не здійснює жодного з видів діяльності, які передбачені підпунктом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України. При цьому обмеження перебування на єдиному податку згідно з абз. 8 п. п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють види діяльності, прямо зазначені у ПК України, зокрема, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж.

Однак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у встановленому законом порядку шляхом проведення перевірки факту здійснення позивачем діяльності з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж. Доводи податкового органу про необхідність переходу на загальну систему оподаткування грунтуються виключно на податковій звітності, в якій зазначено КВЕД 61.90. Водночас зазначений вид діяльності включає перелік різних видів діяльності, здійснення чи нездійснення яких не було предметом камеральної перевірки.

За таких обставин, оскільки позивач не здійснює видів діяльності, які передбачені підпунктом 291.5.1. пункту 291.5 статті 291 ПК України суд дійшов до переконання про недоведеність відповідачем наявності підстав для позбавлення позивача статусу платника єдиного податку та порушення відповідачем процедури його прийняття, а тому позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області № 237//07-16-24-12 від 06.11.2024 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 30.09.2024 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд вважає наявними підстави для їх задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 299.13 статті 299 ПК України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності (за наявності відповідних даних); дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

У випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру.

Встановлення судом факту протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податку у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття протиправного рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 30.09.2024.

Як наслідок, відповідача належить зобов`язати поновити реєстрацію фізичною особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в реєстрі платників єдиного податку з 30.09.2024, шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції, не довів дотримання процедури проведення перевірки та повноти правопорушення позивача у сфері податкових правовідносин, а тому приймаючи оскаржуване рішення, діяв протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем для звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, про що в матеріалах справи міститься платіжна інструкція №22 від 03.12.2024 р. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3028,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Закарпатській області.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 30000,00 грн. суд вказує наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розумінні ч. 3 зазначеної статті належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач долучив копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 жовтня 2024 р; додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №МК-1610/1 від 16.10.2024, згідно з п.3 вказаного додатку гонорар (винагорода) адвоката становить 4100,00 грн. також долучено додаток №2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №МК-1610/1 від 16.10.2024, який складено та підписано сторонами 25.11.2024 року, де у пункті 3 вказгого додатку гонорар адвокатського об`єднання становить 30000,00 грн. Вказані договір та додатки до договору підписані сторонами цифровими підписами. Також позивачем долучено рахунок на оплату №112 від 26 листопада 2024 року про оплату послуг у розмірі 30000,00 грн., в якому зазначено відомості щодо послуги: «Правнича (правова) допомога, що полягає у представництві інтересів клієнта в податкових органах під час захисту права клієнта застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності», а також надано платіжну інструкцію №19 від 28.11.2024 на підтвердження сплати рахунку №112 від 26.11.2024. Доказів сплати послуг правничої допомоги пов`язаної з розглядом справи у Закарпатському окружному адміністративному суді згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №МК-1610/1 від 16.10.2024, а також детального опису наданих адвокатом послуг та виконаних робіт суду не надано.

Суд зазначає, що при визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. Так, у справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчить про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі КАС ВС від 05 вересня 2019 року справа №826/10972/18.

Так на підтвердження таких витрат на правову допомогу позивачем надано Договір про надання правової (правничої) допомоги № МК-1610/1 від 16.10.2024 р. (а.с.38-42), додаток №1 до даного договору від 16.10.2024 р. на суму послуг 4100 грн. (а.с.43), додаток № 2 до даного договору на суму 30000 грн. від 25.11.2024 р. (а.с.45), рахунок на оплату №112 від 26 листопада 2024 р. із зазначенням призначення платежу «за надання правничої допомоги , що полягає у представництві інтересів клієнта в податкових органах на суму 30000 грн.», (а.с.47), платіжна квитанція на вказаний вище рахунок на суму 30000 грн. (а.с.48).

Разом з тим, такі судові витрати на правову допомогу стягненню не підлягають, оскільки вони, згідно рахунку №112 від 26.11.2024 р. та квитанції про його оплату від 28.11.2024 згідно призначення платежу та рахунку не пов`язані із розглядом справи у суді, а стосувалися витрат на представництво позивача саме у податкових органах. (а.с.47-48).

Отже, судові витрати за надання правової допомоги не доведені належними доказами позивачем, а тому стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Закарпатській області (88000, м.Ужгород, вул. А.Волошина, буд.52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №237/07-16-24-12 від 06.11.2024 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.09.2024.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Закарпатській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% з 01 жовтня 2024 року шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути з Головного управлінні ДПС України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ ВП 44106694) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору