Справа № 127/35657/24
Суддя: Шаміна Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/290/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №169/936 від 20.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі закрити. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 20.06.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №169/936 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000 грн. Постанову обґрунтовано наступним: «Згідно відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення за вх. №169 від 17.06.2024 р. гр. ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абз. 2 підпункту 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, а саме в жовтні 2019 року зобов`язаний був стати на військовий облік військовозобов`язаних та не прибув до ТЦК та СП для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового обліку». Оскаржувану постанову позивач вважає, протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Як вбачається із обгрунтовуючого постанову законодавства, воно не містить строків взяття військовозобов`язаних на військовий облік, у зв`язку з чим інкриміноване позивачеві правопорушення, суть якого сформульовано як невиконання цього обов`язку в жовтні 2019 року, - не має під собою правових підстав. Таким чином відповідачем не встановлено наявності протиправності дій (бездіяльності) позивача, які б становили об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП.

На виконання вимог ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач вчасно оновив свої дані у додатку Резерв+ та отримав електронний військово-обліковий документ, із якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, 01.10.2019 пройшов ВЛК, якою визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Ця інформація спростовує обставини, зазначені у оскаржуваній постанові. Однак, його притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за не постановку на облік військовозобов`язаних, в той час як станом на 2019 рік не існувало ні норми ч.3 ст. 210 КУпАП, ні строків виконання такого обов`язку, ні нині діючого законодавства. Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП у 2019 році, тому що норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив 23 червня 2024 року.

Тож немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке позивача піддано такому суворому стягненню як 17000 грн штрафу. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, тому що закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, поновлено позивачу строк звернення до суду.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 своїм правом на відзив не скористався.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Т.В. подала заяву (вх. №8527 від 29.01.2024) згідно якої просила розгляд справи провести у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного.

Перевіряючи оскаржувану позивачем постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд перевірив її на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку військовозобов`язаних, ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_2 (Немирів), звання солдат, ВОС - 956647, номер в реєстрі Оберіг 5; дата уточнення даних 23.06.2024, згідно постанова ВЛК від 01.10.2019 непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

20.06.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 69/936 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000 грн.

Як слідує із постанови, згідно відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення за вх. №169 від 17.06.2024 р. гр. ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абз. 2 підпункту 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, а саме в жовтні 2019 року зобов`язаний був стати на військовий облік військовозобов`язаних та не прибув до ТЦК та СП для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового обліку.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Вказана редакція ч. 3 ст. 210 КУпАП діє з 19.05.2024 відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згаданий вище Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (далі по тексту - Порядок №1487).

Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі по тексту - Правила військового обліку).

Абзацом 2 підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

В постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №285/1535/15 міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції закону з 18.05.2024) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким стаття перша ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» була викладена в новій редакції.

Згідно з ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції закону з 18.05.2024) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції закону з 18.05.2024) військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому, як встановлено під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Немирів), звання солдат, ВОС - 956647, номер в реєстрі Оберіг 5.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції закону на час досягнення позивачем 25 років) позивач підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районному (міському) військовому комісаріаті як особа, яка досягла граничного (25-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

До 18.05.2024 військовий обов`язок не включав взяття громадян на військовий облік (ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції закону до 18.05.2024).

До 18.05.2024 закон не визначав строку виконання обов`язку громадян щодо взяття (постановки) на військовий облік військовозобов`язаних (такий строк встановлювався лише у випадку прибуття особи до нового місця проживання (ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), однак відповідних обставин у справі не встановлено).

До 19.05.2024 позивач не міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки такої норми до цього часу не існувало.

Позивач уточнив свої персональні дані, отже виконав обов`язок, передбачений ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

На відміну від Правил, які діяли до 05.01.2023 року, п.п. 10 п. 1 нових Правил зобов`язує військовозобов`язаних звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Суд зазначає, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). (п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999.

Таким чином суд критично відноситься до самого факту кваліфікації складу адміністративного правопорушення, вказаного у відповідній постанові: так у самій постанові зазначено, що склад адміністративного правопорушення стався у жовтні 2019 році. У такому випадку незрозумілим є факт застосування до правопорушення складу адміністративного правопорушення, який встановлений лише з квітня 2024 року, або у випадку визначення тривалості правопорушення у постанові не визначений термін продовження правопорушення, коли були оновлені дані або коли особа з`явилась до центру.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфікував дії позивача застосувавши нормативний акт, порушення якого, має наслідком адміністративну відповідальність, зі зворотною дією у часі, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд не може погодитися з висновком відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Аналогічний висновок за подібних обставин викладено у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі №132/2118/24.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав, необґрунтовано, з недотриманням принципів правомірної адміністративної поведінки, а тому оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення №169/936 від 20.06.2024 слід скасувати, а провадження в справі закрити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 210, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. 2,4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 20.06.2024 №169/936 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна