Справа № 260/6346/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/6346/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Ковач Н.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2

відповідача: Військова частина НОМЕР_1 - представник Ясінець В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової НОМЕР_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просить:

1.Задовольнити клопотання про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 , про визнання дій суб`єкту владних повноважень протиправними та вчинення певних дій за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

2. Витребувати з військової частини НОМЕР_1 , рапорт ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення на підставі п.п. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та додані до рапорту оригінали документів, які надійшли у 2024 році.

3. Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рапорту останнього, стосовно звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи. 5. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на сплату судового збору та на правничу допомогу в розмірі 10.000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , призваний на військову службу 24.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 по мобілізації, проходить військову службу з 05.12.2023 року у військовій частині НОМЕР_1 .

07.08.2024 року Позивач - ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_3 , в якій проходить військову службу, з проханням звільнити з військової служби на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у запас за підпунктом "г" - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи. До вказаного рапорту Позивачем було долучено оригінали всіх документів.

У відповідь на вищезазначений рапорт, Позивачу спрямовано лист №3003/6 від 05 вересня 2024 року, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , в якому зазначено, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством для звільнення Позивача з військової служби під час дії воєнного стану. Так в рапорті, та доданих документах не доведена потреба в постійному догляді за ОСОБА_5 .

Однак Позивачем як додатки до рапорту, спрямовано вичерпний перелік документів, які надають підстави для звільнення з військової служби із зазначених у рапорті підстав, в тому числі й документи щодо потреби в постійному догляді за батьком Позивача - ОСОБА_5 .

Позивач вважає дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби протиправною, а тому звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі та зобов`язано Військову НОМЕР_3 , надати суду в термін 7 днів: рапорт позивача з усіма додатками , які стали підставою для надання відповіді від 05.09.2024 р. №3003/7 " Про звільнення солдата ОСОБА_6 ".

16 жовтня 2024 року від Військової НОМЕР_2 на виконання вимог ухвали суду від 10 жовтня 2024 року надійшли належним чином засвідченні копії витребовуваних судом документів, а саме : копія рапорту ОСОБА_1 з додатками.

21 жовтня 2024 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов з додатками, відповідно до якого зазначає, що за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами , військова частина НОМЕР_1 листом від 05.09.2024 № 3003/7 повідомила позивача, що в поданому рапорті та доданих до нього документів не міститься достатніх підстав передбачених законодавством для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема в рапорті та доданих документах не доведена потреба в постійному догляді за ОСОБА_5 .

Зазначає, що , позивач в рапорті підставою звільнення вказував "наявність ... одного із своїх батьків ... із числа осіб з інвалідністю І чи II групи", тобто підставу, яка була передбачена Законом в редакції до 18.05. 2024.

Однак, оскільки у цьому ж рапорті ОСОБА_1 покликався на п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", то розгляд рапорту було здійснено саме із врахуванням чинної норми права.

Наданий Висновок форми № 080-4/о щодо рекомендації соціальних послуг з догляду вдома та отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, не містить і підтвердження факту саме щодо потреби у "постійному догляді" ОСОБА_5 , а виключно про потребу у "догляді дома" та "отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи". Тобто, даний висновок підтверджує виключно факт потреби у сторонньому догляді, а не саме в "постійному догляді". В долученому до рапорту про звільнення ОСОБА_1 акті огляду МСЕК не зазначено про потребу у постійному догляді за ОСОБА_5 . Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, військовою частиною з поданих ОСОБА_1 документів не було встановлено потребу ОСОБА_5 в постійному догляді, та у зв`язку із цим і було прийнято оскаржуване рішення про відмову у звільненні з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, про що і було зазначено у листі від 05.09.2024 № 3003/7.

Обставини встановлені судом

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.12.2023 № 339, ОСОБА_1 призначено до військової частини НОМЕР_1 стрільцем 2 відділення 1 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2024 № 269 ОСОБА_1 призначено на посаду старшини 2 роти розмінування 2 батальйону розмінування військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 14.07.1979 р. , батьками ОСОБА_1 є: батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_7 .

Згідно з Висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі форми № 080-4/о , що виданий фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , ОСОБА_5 рекомендовано: догляд вдома ; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Дата видачі : 23.05.2024 р. Висновок дійсний до 23.05.2025 року.

Згідно Акту проведення обстеження сім`ї №679 від 28.05.2024 р. , ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_5 , - особа з інвалідністю ІІ групи. Обстеження проведено зп адресою: АДРЕСА_1 .

Особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі: проживає разом із фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі . Соціальні послуги з догляду надаються щоденно.

Висновок-рекомендація про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі : заявник виконує догляд за батьком який потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до Довідки ДЕПАРТАМЕНТУ ПРАЦІ ГА СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ УПРАВЛІННЯ СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ В КИЇВСЬКОМУ РАЙОНІ М. ОДЕСИ від 30.05.2024 р. №2621, що видана ОСОБА_1 про те, що він надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своєму батькові, особі з інвалідністю II групи, який потребує постійного стороннього догляду - ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг та акту проведення обстеження сім`ї № 679 від 28.05.2024 року перебуває на відповідному обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 « Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» ОСОБА_1 не отримує у зв`язку з тим, що його середньомісячний дохід перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї.

Згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №478457, виданою Спеціалізованою кардіологічною медико - соціальною експертною комісією "1, громадянину ОСОБА_5 , встановлена друга група інвалідності . Причина інвалідності : загальне захворювання. Інвалідність встановлена безстроково.

Відповідно до Довідки ( з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації) від 08.07.2024 року №16, що видана ОСОБА_5 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 та займає житлову площу 2 кімнати 28.70 кв.м. загальна пл. 50.60 кв.м. В даній площі проживають та зареєстровані 0 особи з 28.04.1018 р.

07 серпня 2024 року , солдат ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 в якій проходить військову службу, з проханням звільнити з військової служби на підставі на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами (наявність ... одного із своїх батьків ... із числа осіб з інвалідністю І чи II групи).

До вказаного рапорту позивача, що не спростовано відповідачем, були долучені нотаріально посвідчені копії документів, а саме:

1. Нотаріально завірена копія довідки МСЕК № 478457 від 15.06.2021 року.

2. Нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_6 від 13.09.2023 року.

3. Нотаріально завірена копія паспортуjia.ім`я ОСОБА_9 .

4. Нотаріально завірена копія довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 30.08.2023 року.

5. Нотаріально завірена копія ІПІТ на ім`я ОСОБА_5 .

6. Нотаріально завірена копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_7 від 08.08.2019 року.

7. Нотаріально завірена копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 .

8. Нотаріально завірена копія ІПН ім`я ОСОБА_1 .

9. Нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ім`я ОСОБА_1 .

10. Нотаріально завірена копія паспорту на ім`я ОСОБА_7 .

11. Нотаріально завірена копія ІПН ім`я ОСОБА_7 .

12. Нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення ім`я ОСОБА_7 .

13. Нотаріально завірена копія довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 30.08.2023 ім`я ОСОБА_7 .

14. Нотаріально завірена копія довідки УСЗН в Київському районі м. Одеси № 2621 від 30.05.2024 року видана на імя ОСОБА_1 .

15.Нотаріально завірена копія висновку ЛКК від 23.05.2024 р. видана ОСОБА_5 .

16. Довідка про склад сім`ї № 16 від 08.07.2024 року на ім`я ОСОБА_5 .

17. Копія акту проведення обстеження сім`ї УСЗН київського району м. Одеси № 679 від 28.05.2024 року.

18. Виписка із медичної карти хворої ОСОБА_7 форма № 027/0 від 08.07.2024 року.

19. Рішення голосіївського районного суду № 2/752/5876/21 від 13.09.2021 року про розірвання шлюбу.

За результатами розгляду рапорту, військова частина НОМЕР_1 листом від 05.09.2024 № 3003/7 повідомила позивача, що в поданому рапорті та доданих до нього документів не міститься достатніх підстав передбачених законодавством для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема в рапорті та доданих документах не доведена потреба в постійному догляді за ОСОБА_5 . За наявності підтверджуючих документів , що дають право на звільнення з військової служби, рекомендовано солдату ОСОБА_10 надати їх належним чином засвідчені копії для повторного розгляду рапорту по суті.

Мотиви та норми права застосовані судом

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу"(тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частинами 1 та 5 ст.1 цього Закону визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч.2 ст.2).

Згідно з ч.ч.3 і 4 ст.2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені ч.4 цієї статті.

Пунктом 1 визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а п.2 - під час воєнного стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до тепер.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Однією із підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану визначених пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, військовослужбовець має право на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану на підставі абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ за наявності одночасно таких умов:

1) один з його батьків чи батьків дружини (чоловіка) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи і вони потребують постійного догляду;

2) відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суть спірних правовідносин полягає у тому, що позивач, будучи військовослужбовцем, призваним по мобілізації в особливий період, звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, а саме, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_5 , який є особою з інвалідністю II групи. Проте вказаний рапорт відповідач не задовольнив і позивача не звільнив, оскільки зокрема в рапорті та доданих документах не доведена потреба в постійному догляді за ОСОБА_5 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2024 по справі № 120/1909/23 досліджував питання щодо того, який саме орган видає медичний висновок щодо необхідності здійснення постійного догляду.

За результатами розгляду справи судом було зроблено висновок про те, що:

44 Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

"63. Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Позивачем до рапорту долучено зокрема такі документи: довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 478457, довідку від 30.05.2024 № 2621, висновок форми № 080-4/о, акт проведення обстеження сім`ї № 679 від 28.05.2024.

Однак, суд зауважує, що довідка від 30.05.2024 № 2621 та акт проведення обстеження сім`ї № 679 від 28.05.2024 не є медичними документами, визначені чинним законодавством, які можуть підтверджувати факт потреби особи у постійному догляді.

З приводу висновку форми № 080-4/о щодо рекомендації соціальних послуг з догляду вдома та отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, то слід зазначити наступне.

Закладом охорони здоров`я, яким видано даний Висновок, згідно відтиску печатки зазначено фізичну особу - підприємця ОСОБА_8 , а лікарською консультативною комісією, згідно відтиску печатки є товариство з обмеженою відповідальністю "КІНД". Жодного доказу, щодо наявності в даних юридичних осіб приватного права для видання відповідних Висновків, позивачем не надано.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 за №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».

Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 за №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Висновок підписується членами лікарської комісії, із проставленням дати видачі, після чого завіряється печаткою закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Кабінет Міністрів України 3 грудня 2009 р. прийняв за № 1317 ПОЛОЖЕННЯ про медико-соціальну експертизу визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Факт наявності інвалідності II групи у ОСОБА_5 підтверджується долученою до рапорту довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 478457, таким чином належним документом, який би підтверджував потребу у постійному догляді за ОСОБА_5 є виключно висновок МСЕК. Однак, в долученому до рапорту про звільнення ОСОБА_1 акті огляду МСЕК не зазначено про потребу у постійному догляді за ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема

- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

У відповідності до ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 74 КАСУ встановлено , що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.( ч. 1 ст. 76 КАСУ)

Отже, надані позивачем висновок ЛКК № від 23.05.2024р підписаний комісію товариства з обмеженою відповідальністю та здійснений у приватного підприємця та довідка МСЕК серії 12 ААВ №4784573 від 15.06.2021 не є належними достатніми та допустимими доказами , які підтверджують факт необхідності постійного стороннього догляду за батьком позивача, ОСОБА_5 . Відповідно, підстави для звільнення позивача з військової служби не доведені.

Окрім цього, даний Висновок не містить і підтвердження факту саме щодо потреби у "постійному догляді" ОСОБА_5 , а виключно про потребу у "догляді дома" та "отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи". Тобто, даний висновок підтверджує виключно факт потреби у сторонньому догляді, а не саме в "постійному догляді".

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2024 по справі № 120/1909/23 "Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку, наданого позивачем, немає. Саме по собі поняття «догляд вдома» є не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком".

Однак, решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії та неупереджено.

Суд також зазначає, що інші зазначені позивачем в позовній заяві аргументи, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Решта аргументів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 9 грудня 1994 року №18390/91) вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо стягнення судових витрат, розподіл таких не здійснюється, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 14 частиною 1, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової НОМЕР_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 січня 2025 року.