Справа № 522/12996/24-Е
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/108/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Одеси

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Федчишеної Т. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом начальника ГУМВС в Одеській області від 27.07.2015 його звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «б» (через хворобу) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

12.07.2024 він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та подав заяву про взяття його на військовий облік військовозобов`язаного на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

26.07.2024 він повторно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання свого військового квитка із номером з реєстру Оберіг.

Втім, позивачу разом із військовим квитком вручено протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2024 № 285/1, в якому зазначено, що 26.07.2024 близько 11 години 00 хвилин під час дії особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явився громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 повинен був стати на військовий облік до 04.08.2015 та перебувати на військовому обліку за місцем проживання. У встановлений час на військовий облік не став та не перебував на військовому обліку за місцем проживання до 12.07.2024, чим порушив п. 1.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Своїми діями останній вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

До вказаного протоколу додано копії паспорта, РНОКПП, заяви про взяття на військовий облік та витягу з наказу начальника ГУМВС в Одеській області.

У той самий день 26.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № 13655, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Указана постанова містить обставини справи аналогічні тим, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушенням чинного законодавства.

Вважає, що спірна постанова прийнята поза межами строку накладення адміністративного стягнення, оскільки в ній зазначено, що позивач повинен був стати на військовий облік до 04.08.2015, а відтак відповідач встановив дату вчинення позивачем правопорушення, а саме 04.08.2015.

Зазначає, що вказана дата вчинення правопорушення та обов`язок позивача стати на військовий облік протягом 4 днів з дня його звільнення (дата звільнення 30.07.2015) не обґрунтована жодним нормативно-правовим актом, що унеможливлює належне виконання відповідачем вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, зокрема п. 3 розділу ІІ щодо дати вчинення правопорушення.

Водночас, Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», у редакції від 11.06.2015, містив обов`язок військовозобов`язаного щодо повідомлення про зміни місця роботи і посади в семиденний строк.

Зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції від 11.06.2015) у ГУМВС України в Одеській області був обов`язок щодо персонального обліку призовників і військовозобов`язаних, у зв`язку з чим при його звільненні інформація про його персональні дані були надіслані керівником ГУ МВС України в Одеській області до відповідного військового комісаріату за місцем його реєстрації.

Указує, що з 2001 року і дотепер він не змінював реєстрацію місця свого проживання, у зв`язку з чим вважає, що це означає обізнаність військового комісаріату за зареєстрованим місцем проживання позивача про його звільнення та, відповідно, неприбуття ним у семиденний строк до військового комісаріату, означає виявлення такого правопорушення у семиденний строк з дня звільнення позивача.

У період виникнення спірних правовідносин (серпень 2015 року) до правопорушення, передбаченого с. 210 КУпАП, застосовувався загальний строк накладення адміністративного стягнення, встановлений частиною 1 статті 210 КУпАП, а відтак позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП.

Крім того, відповідач в оскаржуваній постанові застосував норму КУпАП, якої не існувало на момент вчинення правопорушення, оскільки станом на 04.08.2015 стаття 210 КУпАП взагалі не містила частину 3, а введено в дію її було лише 19.05.2024 з набранням чинності Закону України від 09.05.2024 № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за період з 04.08.2015 є протиправним.

Указує, що на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX, який набрав чинності 18.05.2024, він в межах встановленого 60 денного строку, а саме 12.07.2024 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік військовозобов`язаного.

Таким чином з 18.05.2024 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка набрала чинності 18.05.2024, за адміністративне правопорушення, датою якого відповідач зазначив 04.08.2015, є незаконним.

Посилається на незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за невиконання вимог Закону від 11.04.2024 № 3633-IX, строк на виконання яких спливає 16.07.2024, тобто через декілька днів після подання позивачем заяви про взяття його на військовий облік.

Тому вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того указує, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, постанову було прийнято ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) через три години після прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), відстань між якими становить 25 км, позивачу не забезпечено право на правничу допомогу, подання обґрунтованих пояснень, подання доказів, створивши умови, за яких позивач, прибувши до ТЦК та СП з метою отримання військового квитка був вимушений їхати в інше місто в інший ТЦК та СП для участі у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, розгляд якої призначено менше ніж за 3 години.

Також позивач посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень, оскільки, як слідує з тексту постанови, його притягнуто до адміністративної відповідальності саме за п. 1.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних резервістів, а ІНФОРМАЦІЯ_2 не звернув увагу на відсутність у нього повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, так як позивач з 2001 року та дотепер не змінював реєстрацію місця свого проживання та має знаходитись на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . За наведених підстав, позивач просив скасувати постанову № 13655 від 26 липня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу семиденний строк з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію постанови № 13655 від 26 липня 2024 року та матеріалів, на підставі яких її прийнято.

Копію указаної ухвали доставлено до електронного кабінету відповідача 13.08.2024, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання Глущенко Т. О.

Відзив від відповідача на позовну заяву та копії витребуваних матеріалів до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області № 45 о/с від 27.07.2015, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України підполковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу ГУМВС України в Одеській області звільнено 30 липня 2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «б» (через хворобу).

26.07.2024 старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки 26.07.2024 близько 11 години 00 хвилин під час дії особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явився громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 повинен був стати на військовий облік до 04.08.2015 та перебувати на військовому обліку за місцем проживання. У встановлений час на військовий облік не став та не перебував на військовому обліку за місцем проживання до 12.07.2024, чим порушив п. 1.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Своїми діями останній вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 13655 від 26.07.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, оскільки 26.07.2024 близько 11 години 00 хвилин під час дії особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_3 з`явився громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 повинен був стати на військовий облік до 04.08.2015 та перебувати на військовому обліку за місцем проживання. У встановлений час на військовий облік не став та не перебував на військовому обліку за місцем проживання до 12.07.2024, чим порушив п. 1.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Своїми діями останній вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ (в редакції станом на час звільнення позивача) передбачено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України, звільнені зі служби начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, затверджено правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.1 ч.1 Правил, визначено обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебувати на військовому обліку.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633 ІХ від 11.04.2024.

Вказаним Законом статтю 1 Закону України №2232-ХІІ викладено в новій редакції, зокрема, пунктом 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також 19.05.2024 набрав чинності Закон 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», внаслідок чого стаття 210 КУпАП в редакції Закону України № 3696-IX від 09 травня 2024 року, передбачає відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина перша);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина друга).

За вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період передбачено стягнення від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст. 210 КУпАП).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє дотепер.

Крім того, відповідно до пп. 7 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ, звільнені зі служби громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які мають спеціальні звання (класні чини), в тому числі у зв`язку з виходом на пенсію, з Міністерства внутрішніх справ України, Національного антикорупційного бюро України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, органів та підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Служби судової охорони, органів прокуратури, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, Бюро економічної безпеки України, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання.

Таким чином, позивач, будучи звільненим зі служби з Міністерства внутрішніх справ України, який має спеціальні звання (класні чини), зобов`язаний був протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом № 3633-ІХ, а саме з 19.05.2024 до 16.07.2024, стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 став на військовий облік 12.07.2024, що підтверджується копією його військового квитка та про що також зазначено позивачем в оспорюваній постанові, тобто у строк, визначений Законом № 3633-ІХ.

Крім того, відповідач, зазначаючи у спірній постанові про те, що ОСОБА_1 повинен був стати на військовий облік до 04.08.2015, проте на військовий облік не став, не вказує, яким саме нормативно-правовим актом передбачено такий строк, а саме в даному випадку до 04.08.2015.

Водночас, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, а висновки органу щодо оцінки доказів повинні бути чіткими та зрозумілими.

Наведене вище свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

При цьому, будь-яких доказів на спростування адміністративного позову відповідачем не надано.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята відповідачем без достатніх доказів, які б підтверджували його вину за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 79 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи те, що відповідач не довів правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а судом також встановлено порушення, допущені відповідачем під час її прийняття, суд дійшов висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 № 13655 від 26.07.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 № 13655 від 26.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штраф у розмірі 17 000 грн та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА