Справа № 560/7360/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7360/24

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

30 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.04.2024 №39 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 10.04.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06, від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що питання щодо застосування при перерахунку пенсії довідок про складові заробітної плати розглядалося судом в межах судової справи № 560/6045/23.

Так, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі № 560/6045/23 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 17.06.2022 на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Головного управління ДПС у Хмельницькій області про складові заробітної плати від 02.06.2022 №109/М/22-01-10-02-07 та № 110/М/22- 01-10-02-07 та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 17.06.2022 на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

При прийняття судового рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо врахування довідок про складові заробітної плати від 02.06.2022 №109/М/22-01-10-02-07 та № 110/М/22-01-10-02-07 задоволенню не підлягають, відтак видача нових довідок від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06 та №153/ М/22-01-10-02-06 виданих Головним управлінням ДПС У Хмельницькій області не є підставою для перерахунку пенсії з урахуванням вищезазначених довідок.

Апелянт зазначає, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 560/6045/23 позивача переведено на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу .

В свою чергу, оскільки розмір пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу (далі Закон) є меншим (7727,22 грн) ніж той, що позивач отримував (9139,55 грн), тому переводити ОСОБА_1 з 17.06.2022 на пенсію за віком згідно Закону недоцільно.

Також, пенсійний орган вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для призначення, здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 10.04.2024 пенсію державного службовця у розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06, від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06, з огляду на те, що ОСОБА_1 з 20.09.2005 отримував пенсію по інвалідності, обчислену за нормами Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХХІІ.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до такого переведення.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, а відтак у відповідача відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку.

Отже, зобов`язання суду І інстанції призначити пенсію ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про заробітну плату державного служюовця від 08.04.2024 №152/ М/22-01-10-02-06 та №153/М/22-01-10-02-06, є зобов`язанням перерахунку пенсії державного службовця, призначеної 20.09.2005, відтак підлягає скасуванню.

Крім того, при переведенні з одного виду пенсії на інший в межах одного закону Закону України «Про державну службу», при розрахунку пенсії державного службовця має застосовуватись той розмір заробітної плати, що застосовувався при первинному призначенні.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби" № 152/М/22-01-10-02-06 від 08.04.2024 за березень 2024 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років)" № 153/М/22-01-10-02-06 від 08.04.2024, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", видана головним управлінням ДПС у Хмельницькій області за посадою начальника відділу станом на 03.04.2024.

При цьому, у довідках зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В свою чергу, позивач звільнений з посади начальника відділу ще 16.09.2005, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця складових заробітної плати, з яких позивач не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII.

Апелянт звертає увагу, що при первинному зверненні позивача за призначенням пенсії, ОСОБА_1 було обрано пенсію державного службовця, передбачену ч.1 ст.37 № 3723-XII, а тому відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та на даний час отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.

10.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності у відповідності до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.04.2024 №39 зазначено, що ОСОБА_1 з 20.09.2005 по 28.02.2023 отримував пенсію по інвалідності, призначену за нормами Закону №3723, а з 01.03.2023 переведено на пенсію по інвалідності, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за доцільністю. Оскільки перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням наданих довідок про складові заробітної плати немає підстав, а поновлення у розмірі, який було встановлено до переведення веде до зменшення розміру пенсії, в проведенні перерахунку пенсії відмовлено.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент звернення до пенсійного органу позивач має стаж більше як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії згідно з статтею 37 Закону №3723-XII.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.04.2024 №39 щодо відмови у переведенні позивача на пенсію по інвалідності за нормами Закону №3723-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу з 10.04.2024 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60% суми заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06, від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ч.1 ст.37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

З матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що 20.09.2005 за заявою ОСОБА_1 відповідачем призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

В подальшому, з 01.03.2023 позивача переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.04.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про заробітну плату від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06 та №153/М/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

Колегія суддів звертає увагу, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Разом з тим, до матеріалів справи позивачем долучено:

-довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06 (а.с. 9-10). Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за березень 2023 року. Також зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

-довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06 (а.с. 11). Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за квітень 2024 року. Також зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Однак, колегія суддів зауважує, що позивача звільнено з посади державного службовця ще 16.09.2005 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності , що підтверджується відомостями з трудової книжки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких остання не сплачувала страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечить нормам ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що вперше пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» призначена за заявою позивача з 20.09.2005, а тому відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше.

Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсійна справа позивача містить довідки від 20.09.2005 №149/10/05-023, №148/10/05-023, №146/10/05-023, №147/10/05-023. При цьому, довідки №146/10/05-023 та №147/10/05-023 містять відомості стосовно того, що на вказані суми заробітної плати нараховано збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має право на переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII, однак без врахування довідок про складові заробітної плати від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06, від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги пенсійного органу є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та зазначає про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату з 10.04.2024 пенсії державного службовця по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06, від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області, як похідної.

Також, під час судового розгляду судом встановлено відсутність спору стосовно переходу ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Так, зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.05.2024 №2200-0304-8/44125 вбачається, що відповідачем повідомлено ОСОБА_1 , що у разі його переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", пенсію буде поновлено у раніше встановленому розмірі та збільшено на коефіцієнти підвищення 1,197 та 1,0796, внаслідок чого розмір пенсійної виплати збільшиться. Пенсійним органом запропоновано позивачу звернутись до сервісного центру обслуговування громадян з метою поновлення пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу".

В свою чергу, враховуючи звернення позивача з даним позовом, ОСОБА_1 не скористався правом на перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, надаючи оцінку викладеному, суд апеляційної інстанції не заперечує право позивача на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", однак, без врахування довідок від 08.04.2024 №152/М/22-01-10-02-06, від 08.04.2024 №153/М/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дана справа не є типовою відносно обставин, які встановлені в зразковій справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі 822/524/18), оскільки в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 20.09.2005 призначалась пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", тоді як в постанові від 13 лютого 2019 року у справі 822/524/18 вказано, що після встановлення інвалідності, позивач отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, та в подальшому звернулась з заявою про переведення на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом № 3723-XII.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.