Справа № 460/14556/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Рівне №460/14556/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доСарненської міської ради
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сарненської міської ради про визнання протиправними дій, які полягають у відмові включити до списку осіб, які мають першочергове право на отримання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни та зобов`язання відповідача включити до списку осіб, які мають першочергове право на отримання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни з 29 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з позовною заявою вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому на підставі пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має першочергове право на отримання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни. Вважає, що вказана норма застосовується без прив`язки до місця реєстрації особи, разом з тим наголошує, що більше 16 років проживає в м. Сарни. За наведеного, вказує на протиправність дій відповідача. Просить позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позов, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що 16.09.2016 Сарненська міська рада прийняла рішення №284 «Про затвердження Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території м. Сарни». Так, в пункті 2.5 цього Положення вказано, що у списках обліку реєструються громадяни, які постійно проживають і зареєстровані у місті Сарни не менше 2 років. Щодо проживання позивача у м. Сарни протягом останніх 16 років, звертає увагу, що у встановлені законодавством терміни після прибуття до нового місця проживання останній не зареєстрував місце проживання у передбаченому порядку. Акт обстеження матеріально-побутових умов лише підтверджує фактичне місце проживання для надання визначеного переліку послуг громадянам, зокрема для призначення соціальної допомоги, житлової субсидії, пільг та інших виплат. Таким чином, відповідач зазначає, що не вчиняв протиправних дій стосовно ОСОБА_1 , а позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними, тому у їх задоволенні просить відмовити повністю.

Дослідженими по справі доказами судом встановлені такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.10.2023.

Позивач з 20.02.2002 зареєстрований в с.Березове Рокитнівського району Рівненської області.

Витягом з реєстру територіальної громади №2023/010301640 від 16.12.2023 підтверджується, що 16.12.2023 ОСОБА_1 зареєстрував адресу місця проживання: АДРЕСА_1 .

19.12.2023 уповноваженими особами виконавчого комітету Сарненської міської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства щодо проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов №491 від 19.12.2023, під час проведення обстеження встановлено, що: «На момент відвідування вдома були присутні заявник, його дружина та діти. Як повідомив ОСОБА_2 , він разом зі своєю сім`єю проживають за даною адресою протягом останніх 16 років, що підтверджують письмові свідчення сусідів».

29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Сарненської міської ради з заявою в якій просив поставити його в чергу на отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах міста Сарни, орієнтовною площею 0,10 га, як учасника бойових дій до першочергового списку.

Відповідачем не заперечується, що вказану заяву, до якої було долучено копію посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 , зареєстровано 29.04.2024 за №337К-02/21.

Листом від 28.05.2024 №1163-02/17 відповідач повідомив ОСОБА_1 наступне. Рішенням сесії Сарненської міської ради №284 від 16.09.2016 затверджено Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни, відповідно до якого здійснюється надання земельних ділянок для індивідуального будівництва в межах м. Сарни. Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що у списках обліку реєструються громадяни, які постійно проживають і зареєстровані у місті Сарни не менше 2 років та які виявили бажання отримати земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, та подали всі документи, необхідні для реєстрації у списках обліку. Зазначено, що заява від 29.04.2024 не може бути включена до списку для одержання земельних ділянок для iндивiдуального житлового будівництва у зв`язку з тим, що позивач зареєстрований на території м. Сарни менше двох років. Повідомлено, що підпунктом 5 пункту 27 розділу Х Земельного кодексу України, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 (далі Закон №3551-XII).

В силу вимог статті 2 Закону №3551-XII, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Частиною третьою цієї статті визначено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

За визначенням статті 4 Закону №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Особи, які належать до учасників бойових дій визначені у статті 6 Закону №3551-XII.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Не є спірним у межах даної справи те, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені статтею 12 Закону №3551-XII.

Пунктом 14 частини першої статті 12 Закону №3551-XII передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, як першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Оскільки, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому на нього поширюються пільги, визначені у статті 12 Закону №3551-XII.

Відповідно до цього, він має законне право і правомірні очікування на першочергове безоплатне отримання у власність земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Відповідно до частини другої статті 2 Земельного кодексу України, суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно з частиною другою цієї статті, земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Стаття 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю визначає: а) громадян та юридичних осіб - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) державу, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За правилами частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За правилами частини другої цієї статті, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частини третьої цієї статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За правилами частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у власність визначені у статті 121 Земельного кодексу України.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі Закон №280/97-ВР) передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР визначено акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Частиною першою цієї статті передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішенням сесії 7 скликання Сарненської міської ради №284 від 16.09.2016, затверджено Положення про порядок надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни (далі Положення).

Згідно з пунктом 1.3 цього Положення надання земельних ділянок громадянам для індивідуального житлового будівництва проводиться на підставі рішень Сарненської міської ради. Відповідно до пункту 1.4 Положення надання громадянам земельних ділянок здійснюється згідно списків обліку. Згідно з пунктом 2.1 Положення облік громадян, бажаючих отримати земельні ділянки, проводиться відділом земельних ресурсів шляхом включення їх до списків обліку громадян. Відповідно до пункту 2.5 Положення у списках обліку реєструються громадяни, які постійно проживають і зареєстровані у місті Сарни не менше 2 років та які виявили бажання отримати земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, та подали всі документи, необхідні для реєстрації у списках обліку. Згідно з пунктом 3.2 Положення земельні ділянки розподіляються згідно з списків обліку громадян в порядку черговості.

Листом від 28.05.2024 №1163-02/17 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що заява від 29.04.2024 не може бути включена до списку для одержання земельних ділянок для iндивiдуального житлового будівництва у зв`язку з тим, що позивач зареєстрований на території м. Сарни менше двох років, з покликанням на пункт 2.5 вищенаведеного Положення.

Також, заперечуючи спірне право позивача, відповідач вказує, що позивач лише 16.12.2023 здійснив дії щодо декларування/реєстрації місця проживання за адресою у м. Сарни, а Акт обстеження матеріально-побутових умов від 19.12.2023 відхиляє.

Суд критично оцінює наведені доводи відповідача та підстави для відмови, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 19.12.2023 уповноваженими особами виконавчого комітету Сарненської міської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства щодо проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов №491 від 19.12.2023, під час проведення обстеження встановлено, що: «На момент відвідування вдома були присутні заявник, його дружина та діти. Як повідомив ОСОБА_2 , він разом зі своєю сім`єю проживають за даною адресою протягом останніх 16 років, що підтверджують письмові свідчення сусідів».

Таким чином, станом на дату розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.04.2024, відповідач достеменно був обізнаний з Актом обстеження матеріально-побутових умов №491 від 19.12.2023.

Відповідачем не подано доказів на спростування обставин встановлених у Акті обстеження матеріально-побутових умов №491 від 19.12.2023.

Суд наголошує, що стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» №1871-IX від 05.11.2021, не тільки гарантувала громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, свободу пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом, а й містила застереження про те, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відтак, заперечення відповідача з даного приводу, є повністю безпідставними.

Більше того, залежність права на пільгу від дати реєстрації місця проживання розглядається як дискримінація, не лише в силу положень Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» №5207-VI від 06.09.2012, а й за практикою ЄСПЛ (справи «Пічкур проти України» та «Вілліс проти Сполученого Королівства», де ЄСПЛ вказав, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях).

Рішенням сесії 7 скликання Сарненської міської ради №284 від 16.09.2016, яким затверджено вищенаведене Положення про порядок надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни, а відтак і визначено право на отримання передбаченої пунктом 14 частини першої статті 12 Закону №3551-XII пільги, поставлено в залежність від наявності і дати реєстрації місця проживання на території міста Сарни (не менше 2 років). Тому, вказане рішення є недійсними в силу прямої вказівки на це частини третьої статті 2 Закону №3551-XII.

Відтак, Сарненська міська рада позбавила позивача можливості скористатися гарантованою законодавством пільгою на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

За наведеного, суд зазначає, що дії відповідача щодо відмови у формі листа від 28.05.2024 №1163-02/17, у задоволенні заяви позивача від 29.04.2024, є протиправними і дискримінаційними.

Суд наголошує, що надання пільг учасникам бойових дій, в частині першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, прямо передбачені в Законі №3551-XII, який не передбачає права органу місцевого самоврядування діяти на власний розсуд, або ж вносити будь-які корективи в обсяг таких пільг чи визначати будь-які додаткові передумови для їх надання.

Таким чином, у органу місцевого самоврядування немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому його повноваження у сфері надання пільг учасникам бойових дій не є дискреційними.

Оскільки, у Сарненської міської ради не було і немає жодних підстав для відмови ОСОБА_1 у включенні його до списку осіб, які мають першочергове право на отримання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни, то єдиним правомірним рішенням в даному випадку було б рішення про включення позивача до такого списку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а інших заяв до суду не надходило.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Сарненської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Сарненської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 включити його до списку осіб, які мають першочергове право на отримання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни.

Зобов`язати Сарненську міську раду включити ОСОБА_1 з 29.04.2024 до списку осіб, які мають першочергове право на отримання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності на території міста Сарни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 січня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Сарненська міська рада (вул. Широка, 31, м. Сарни, Сарненський р-н, Рівненська обл.,34503, ЄДРПОУ/РНОКПП 04057770)

Суддя Н.В. Друзенко