Справа № 240/4835/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4835/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

29 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2023 №270 в частині позбавлення додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (Постанова №168), за серпень 2023 року в зв`язку з самовільним залишенням частини і зобов`язання нарахувати і виплатити таку винагороду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що визначений перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним, додатковому розширенню не підлягає, у ньому відсутній такий вид відповідальності як «позбавлення додаткової винагороди», тому відповідач не мав законних підстав для позбавлення позивача додаткової винагороди, яка передбачена Постановою № 168, як в якості основного виду стягнення, так і як додаткового. Постанова №168 не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю.

Визнаючи наказом позивача таким, що самовільно залишив місце служби та позбавляючи його всіх видів забезпечення, відповідачем порушено ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII та Порядку № 260

Станом на дату подання апеляційної скарги ні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ні вироку про притягнення його до кримінальної відповідальності не винесено. Отже, факт самовільного залишення місця служби у встановленому законом порядку підтверджений не був.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.08.2024 справу передано для розгляду головуючому судді Залімському І.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 16 травня 2023 року проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді санітарний інструктор.

Згідно із довідкою від 27 вересня 2023 року №4784/1312/2150 солдат ОСОБА_1 санітарний інструктор В/ч НОМЕР_1 у період з 17 червня 2023 року по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

За результатами розгляду звернення позивача щодо проведення нарахування та виплати додаткової винагороди за червень вересень 2023 року, листом від 27 листопада 2023 року В/ч НОМЕР_2 повідомила позивача, що у липні 2023 року нарахування та виплата такої винагороди не проведені у зв`язку з тим, що відсутній рапорт командира підрозділу про виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), а за серпень 2023 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Згідно наказу командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 серпня 2023 року №262 солдата ОСОБА_1 , санітарного інструктора 3 медичного пункту 3 механізованого батальйону, вважати незаконно відсутнім з 02 серпня 2023 року. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 не виплачувати щомісячну премію та додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168, за серпень 2023 року в повному обсязі. З 02 серпня 2023 року призупинити виплату грошового забезпечення та виключити зі всіх видів забезпечення а з котлового забезпечення за місцем розташування району виконання бойових завдань ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з сніданку 03 серпня 2023 року.

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 серпня 2023 року №270, позивач вважається таким, що повернувся після самовільного залишення частини з 07 серпня 2023 року. Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 №260 не виплачувати щомісячну премію та додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 168, за серпень 2023 року у повному обсязі. Зарахувати на всі види забезпечення 07 серпня 2023 року, а на котлове забезпечення за місцем розташування району виконання бойових завдань ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з сніданку 11 серпня 2023 року.

Вважаючи вказаний наказ в частині не проведення виплати додаткової грошової винагороди за серпень 2023 року протиправним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі пункту 15 розділу XXXIV Порядку №260 та не є рішенням про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Встановленого факту відсутності позивача на службі без поважних причин більше ніж одну добу у серпні 2023 року є достатньою підставою для не проведення нарахування і виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, за серпень 2023 року.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим перебуванням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення тривалого залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно із частиною 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону України №2011-XII, Постанови №704 наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (Порядок №260).

Згідно із пунктом 3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наступними Указами Президента України воєнний стан продовжено та діє на момент розгляду цієї справи в суді.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 прийняв Постанову №168.

Пунктом 11 Постанови №168, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно із пунктом 21 Постанови №168, міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 11 і 12 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Міністерство оборони України, на виконання делегованих повноважень, наказом «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 30 січня 2023 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2-23 року за №177/39233 затвердило зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197.

Названими змінами до Порядку №260 включено розділ «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Згідно пункту 2 цього розділу на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою №168 виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.

Пунктами 9 та 10 розділу XXXIV Порядку №260 закріплено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до пункту 15 цього розділу до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції оскаржуваний позивачем наказ по стройовій частині не містить положень щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності чи призупинення йому військової служби, оскільки прийнятий не за наслідками службового розслідування та не на підставі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а на підставі пункту 15 розділу XXXIV Порядку №260.

Факт самовільного залишення позивачем військової частини у серпні 2023 року підтверджується матеріалами службового розслідування, зокрема, поясненнями самого позивача, згідно яких він був відсутній на службі тому, що потребував часу на вирішення власних проблем.

При цьому, за змістом пункту 15 розділу XXXIV Порядку №260 достатньою підставою для невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є встановлений факт відсутності військовослужбовця на службі без поважних причин більше ніж одну добу. Порядок №260 не містить норм, за якими прийняттю такого наказу передує проведення службового розслідування або що такий може бути прийнятий за умови підтверджених службовим розслідуванням фактів самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання додаткової грошової винагороди за серпень 2023 року та, відповідно, про правомірність оскаржуваного наказу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.