Справа № 712/7741/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/7741/24 Суддя (судді) першої інстанції: Пироженко С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2024 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту - 23.09.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2387479 від 14.06.2024, винесену інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області старшим лейтенантом поліції Коломієць Е.В. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що працівником поліції не зафіксовано, що автомобіль припарковано у зоні дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку. В постанові не міститься жодних доказів про те, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, є власником транспортного засобу, відсутні документи, які підтверджують свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, у графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» відсутні посилання на ПІБ особи, що свідчить про передчасність винесення такої постанови, без попереднього встановлення та ідентифікації особи, із обов`язковим долученням копій відповідних документів до постанови і зазначенням в ній таких відомостей. В постанові відсутні посилання на належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Працівник патрульної поліції не вжив всіх можливих заходів для повідомлення особи про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості бути обізнаним та проінформованим про розгляд справи та реалізувати свої процесуальні права та гарантії, передбачені КУпАП. При цьому, працівник патрульної поліції виніс оскаржувану постанову з порушенням, підготовки до розгляду справи не було, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, без дослідження доказів, можливості надання пояснень та залучення захисника.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю, зазначає про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з оспорюваною постановою та дотриманні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказав, що він не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Наголошує, що враховуючи місце зупинки автомобіля, створення таких перешкод було неможливим.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2387479 від 14.06.2024, винесеної інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області старшим лейтенантом поліції Коломієць Е.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Так, в постанові вказано, що 14.06.2024 о 09:52:38 в м. Черкаси по вул. Сумгаїтській 48, водій здійснив стоянку/зупинку свого транспортного засобу, чим здійснив перешкоджання/неможливість руху інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 «д» ПДР України - порушення стоянки у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або пішоходів.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено наявність у даному випадку складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП та правомірність притягнення позивача до відповідальності згідно з оспорюванню постановою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 15.10 Правил дорожнього руху стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення, зокрема, вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що доводи позивача обґрунтовані тим, що працівником поліції не зафіксовано, що автомобіль припарковано у зоні дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку. В постанові не міститься жодних доказів про те, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, є власником транспортного засобу, відсутні документи, які підтверджують свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, у графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» відсутні посилання на ПІБ особи, що свідчить про передчасність винесення такої постанови, без попереднього встановлення та ідентифікації особи, із обов`язковим долученням копій відповідних документів до постанови і зазначенням в ній таких відомостей.

Крім того, посилання в оскаржуваній постанові на відео з нагрудної камери БК470987, 472416 не можуть слугувати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки вона містить лише процесуальну послідовність винесення постанови і не звільняє від обов`язку зібрати усі докази вчинення особою адміністративного правопорушення. Отже, в постанові відсутні посилання на належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Працівник патрульної поліції не вжив всіх можливих заходів для повідомлення особи про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості бути обізнаним та проінформованим про розгляд справи та реалізувати свої процесуальні права та гарантії, передбачені КУпАП. При цьому, працівник патрульної поліції виніс оскаржувану постанову з порушенням, підготовки до розгляду справи не було, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, без дослідження доказів, можливості надання пояснень та залучення захисника. Такими діями, працівник поліції порушив права особи, що притягалася до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Натомість доводи відповідача обґрунтовані тим, що 14.06.2024 о 09 год. 18 хв. інспектор взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Коломієць Едуард Валерійович разом з поліцейським роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП сержантом поліції Циганник Іриною Іванівною несли службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

В цей час на службовий планшет надійшов виклик з подією «Порушення ПДР», в якому було зазначено: « 14.06.2024 близько 09:14 за адресою: м. Черкаси, просп. Перемоги, 48 водій припаркував автомобіль Мерседес д.н. НОМЕР_1 у невстановленому місці, чим заблокував виїзд з гаражного приміщення. Заявник ОСОБА_2 , дата народження, номер телефону».

Прибувши на місце події, поліцейські отримали пояснення від заявника та її чоловіка та зафіксували факт адміністративного правопорушення, а саме: стоянка у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів.

Також поліцейський зателефонував власниці транспортного засобу, яка повідомила, що автомобілем користується її син. На що поліцейський попросив зателефонувати сину, щоб він перепаркував автомобіль.

Через деякий час на місце події підійшов позивач та підтвердив, що саме він користується вищевказаним транспортним засобом.

Надалі, поліцейський згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Після перевірки документів, поліцейський згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи позивач заперечував факт вчинення правопорушення.

Жодних письмових заяв та/або клопотань ні до початку, ні під час розгляду адміністративної справи від позивача не надходило.

Розглянувши справу, поліцейський відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕНА №2387479 за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Надалі поліцейський згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію під підпис.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

Вказані обставини також підтверджені відеозаписом, з нагрудної камери поліцейського. Також з даного відеозапису вбачається, що транспортний засіб MERCEDES- BENZ (д.н.з. НОМЕР_1 ) припаркований прямо перед виїздом з гаража, користувачі якого не можуть з нього виїхати на власному автомобілі.

Колегія суддів наголошує, що особа, яка розміщувала транспортний засіб (в даному випадку позивач) мала усвідомлювати, що створює перешкоду, а саме перекриває можливість заїзду/виїзду з гаража.

Незгода позивача з правомірністю розміщення даного гаража чи його користуванням, не звільняє його від обов`язку щодо дотримання приписів ПДР.

Під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції позивач, під час перегляду відео, підтвердив, що саме він припаркував автомобіль.

Колегія суддів дійшла висновку, що при складанні процесуального документа порушень з боку уповноваженої особи щодо порядку оформлення оскаржуваної постанови не вбачається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз положень ст. 122 КУпАП свідчить про те, що законодавством про адміністративні правопорушення розмежовано відповідальність за порушення правил стоянки та за порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Положеннями ч. 3 ст. 265-4 КУпАП встановлено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Таким чином розташування транспортного засобу на проїзній частині, де своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками, за змістом підпункту «и» пункту 3 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП є суттєвим перешкоджанням дорожньому руху, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зазначені положення кореспондуються з положеннями підпункту «д» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, якими, зокрема, встановлено заборону стоянки транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів.

Позивач, зокрема, в обґрунтування позовних вимог щодо неправомірності дій інспектора посилався на те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки припаркувався на тій ділянці дороги, де незаконно стоїть гараж, та одночасно з цим твердженням вказує, що адреса у постанові не вірно визначена, проте суд першої інстанції вірно вказав, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП судом розглядається питання щодо порушення та дотримання правил ПДР усіма учасниками дорожнього руху, в рамках визначеної статті КУпАП, вчиненого адміністративного правопорушення, не виходячи за межі розгляду справи та предметної підсудності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені обставини свідчать про те, що транспортний засіб MERCEDES- BENZ (д.н.з. НОМЕР_1 ), перешкоджав руху іншим учасникам дорожнього руху, а саме створював перешкоди для виїзду з гаража, з порушенням п. 15.10 «д» ПДР, що свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Щодо посилань позивача на зазначення працівником поліції не вірної адреси в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вірно вказав, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Твердження позивача, викладені ним в адміністративному позові, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Посилання позивача на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено з порушеннями вимог законодавства, є необґрунтованими, оскільки під час розгляду даної справи порушень/обмежень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень встановлено не було.

Враховуючи всі вищевикладені обставини та докази, аргументи позивача щодо протиправності притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставними.

При цьому, фактів допущення істотного порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та невідповідності оспорюваної постанови вимогам закону позивач не підтвердив і судом не встановлено, тому накладене оспорюваною постановою стягнення відповідає санкції частини 3 статті 122 КУпАП.

Колегія суддів враховує, що доказів, які б спростовували факт наявності складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було ні до суду першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Так, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів наголошує на тому, що оскаржувана постанова містить всі дані, необхідні для з`ясування складу правопорушення.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30.01.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна