Справа № 440/8724/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 р. Справа № 440/8724/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 18.11.24 по справі № 440/8724/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Н+аціональної поліції в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ НП в Полтавській області), в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Полтавській області щодо неналежного розгляду її заяви від 09.07.2024, поданої через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-17520030 з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2024 справа Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) та з урахуванням ст.ст. 3, 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 у справі №552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2022 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1- кс/552/471/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/85/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1377/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2021 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/558/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2020 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1106/20), постанови Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22 (провадження № 51- 1585км23), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/811/24).

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Полтавській області щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним в її заяві від 09.07.2024, що подана через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-17520030 з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2024 справа Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) та з урахуванням ст. 3, ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22 (провадження 11- кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2022 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/471/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1- кс/552/85/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1377/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2021 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/558/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2020 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1106/20), постанови Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22 (провадження № 51-1585км23), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22 (провадження 11- кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/811/24);

- зобов`язати ГУ НП в Полтавській області повторно розглянути її заяву реєстраційний № ФИ-17520030 від 09.07.2024, вжити заходи реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, та наданих доказів у додатках;

-прийняти рішення з урахуванням ст. 55 Конституції України, наданої нею практики Європейського суду з прав людини та з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2024 справа Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) та з урахуванням ст. 3, ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22 (провадження 11- кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2022 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/471/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1- кс/552/85/22), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1377/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2021 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/558/21), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2020 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/1106/20), постанови Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22 (провадження № 51-1585км23), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22 (провадження 11- кп/814/1153/24), ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 у справі № 552/2541/19 (провадження № 1-кс/552/811/24).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила суд рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням вимог ст.6 та ст.13 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини: справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016.

Зазначила, що 09.07.2024 вона офіційно надіслала через Урядовий контактний центр заяву (реєстраційний номер ФИ-17520030) особисто начальнику ГУ НП в Полтавській області Рогачову Є.П., керуючись ст. 40 Конституції України, в якій повідомила, що 04.07.2024 Європейським судом з прав людини, винесено рішення по справі Fysun v.Ukraine (Application Number 34046/20) та присуджено на її користь 3 000 євро; вимагала ініціювати проведення службової перевірки за фактом допущення порушень, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини по справі Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) від 04.07.2024 під час здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03.05.2019 з притягненням процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності та наданням їй копій матеріалів перевірок лише на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Окремо вона вимагала копію заяви направити до Генеральної прокуратури України для реагування та ініціювання заслуховування КП №0001086 в Генеральній прокуратурі.

Зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що відповідь від 12.07.2024 за вих.№ 3625-2024 містить формальну інформація, яка суперечить практиці Європейського суду з прав людини, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою при встановленні неналежного поводження поліцейським, керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності, що зроблено не було.

Під час прийняття оскаржуваного рішення судом залишено поза увагою те, що після отримання звернення відповідач зобов`язаний був провести службову перевірку по фактам системних порушень процесуального прокурора та дізнавача ВП № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області її прав в кримінальному провадженні №0001086, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини по справі Fysun v.Ukraine (Application Number 34046/20) від 04.07.2024 під час здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03.05.2019 з притягненням процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності та наданням їй копій матеріалів перевірок лише на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте жодного заходу реагування з цього приводу відповідачем не вжито, що свідчить про порушення відповідачем норм чинного законодавства України та ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Її вимога направити копію заяви до Генеральної прокуратури України для реагування та ініціювання заслуховування КП №0001086 в Генеральній прокуратурі також протиправно не була виконана відповідачем, що також не було враховано судом першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 - залишити без змін.

Зазначив, що ГУ НП в Полтавській області дотримано вимоги щодо розгляду звернення ОСОБА_1 , що визначені ст.ст.15,20 Закону України «Про звернення громадян».

Вважав, що суд першої інстанції у цій справі дійшов правильного висновку про те, що звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024 було розглянуто у термін не більше одного місяця від дня його надходження, надано відповідь по суті звернення за підписом повноважної особи, що узгоджується з вимогами ст.ст.15,20 Закону України «Про звернення громадян».

Наголосив, що відповідь ГУ НП в Полтавській області є повною та об`єктивною, звернення ОСОБА_1 розглянуто з дотриманням вимог закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора Полтавської області та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001086 від 03 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22 задоволено касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 ; скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року у справі №552/5408/22 задоволено клопотання прокурора і закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2019 року за №0001086, на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 у справі № 552/5408/22 скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року; постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2019 року за №0001086), на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 284 КПК України, а саме, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок, та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 49 КК України - відмовлено. Матеріали провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2019 року за №0001086, повернуто органу досудового розслідування.

09.07.2024 ОСОБА_1 надіслала через Урядовий контактний центр заяву, реєстраційний номер ФИ-17520030, адресовану начальникові ГУНП в Полтавській області Рогачову Є.П., в якій повідомила, що 04.07.2024 року Європейським судом з прав людини винесено рішення по справі Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) та присуджено на її користь 3 000 євро. Постановою Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22 (провадження № 51-1585км23) її касаційну скаргу задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 30.08.2022 та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02.02.2023 скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 у справі № 552/5408/22 (провадження 11-кп/814/1153/24) її апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 - скасовано, постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2019 за №0001086) на підставі пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме: у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок, та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України - відмовлено. Матеріали провадження, внесеного до ЄРДР 03.05.2019 за №0001086 повернуто органу досудового розслідування. Зазначила, що відповідно до позиції ЄСПЛ, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків «Лелас проти Хорватії», п. 74.

Вимагала ініціювати проведення службової перевірки по факту, допущення порушень встановлених рішенням Європейського суду з прав людини у справі Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) від 04.07.2024 під час здійснення досудового розслідування КП № 0001086 від 03.05.2019 з притягненням процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності з наданням їй копій матеріалів перевірок, лише на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1

Копію заяви просила окремо направити до Генеральної прокуратури України для реагування та ініціювання заслуховування КП №0001086 в Генеральній прокуратурі.

Звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024 № ФИ -17520030 разом з іншими її зверненнями щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001086 від 03.05.2019 за ч.2 ст.125 КК України, а також з інших питань, розглянуто Відділом дізнання ГУ НП в Полтавській області, за результатами розгляду складено довідку, затверджену начальником Відділу дізнання ГУ НП в Полтавській області 12.07.2024, в якій зазначено, що в ході проведеної перевірки підстав для притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності не встановлено.

Листом ГУ НП в Полтавській області від 12.07.2024 №3625-2024 за підписом начальника Відділу дізнання ГУ НП в Полтавській області Артема Приходченка за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024 № ФИ -17520030 та інших її звернень щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001086 від 03.05.2019 за ч.2 ст.125 КК України, а також з інших питань, позивачку повідомлено про те, що за викладеними у зверненнях обставинами проведено перевірку, за результатами якої підстав для притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності не встановлено. Також повідомлено, що за фактами бездіяльності посадових осіб відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП, визнаної ухвалою Київського районного суду від 08.09.2021, згідно з наказом ГУНП проводилось службове розслідування, за результатами якого дізнавач сектору дізнання відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП ОСОБА_3 притягувалась до дисциплінарної відповідальності. Роз`яснено, що відповідно до ст. 56 КПК України ОСОБА_1 , як потерпіла, має право звертатися з клопотанням про проведення необхідних, на її думку, додаткових слідчих дій та отримати детальну інформацію стосовно ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні безпосередньо до старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП ОСОБА_4 . Повідомлено, що досудове розслідування триває, його стан перебуває на контролі керівництва відділу дізнання ГУНП в Полтавській області. Водночас, повідомлено про відсутність підстав для направлення копії звернення та матеріалів розгляду до Офісу Генерального прокурора, оскільки згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до їх повноважень. Також поінформовано про право ОСОБА_1 у разі її незгоди оскаржити прийняті рішення відповідно до ст.303 КПК України.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви від 09.07.2024, реєстраційний номер ФИ-17520030, та щодо не вжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними у заяві, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача в частині неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024, оскільки відповідачем дане звернення розглянуто по суті та надано відповідь згідно вимог чинного законодавства. Порушень п.4 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" не встановлено.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 ( далі- Закон № 393/96-ВР).

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 4 Закону № 393/96 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024 відповідало вимогам статті 5 Закону №393/96, а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону № 393/96).

Частиною 1 статті 15 Закону № 393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі статтею 19 Закону № 393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно зі статтею 20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Так, зі змісту наявного в матеріалах справи звернення ОСОБА_1 № ФИ-17520030 від 09.07.2024, скерованого до ГУ НП в Полтавській області, вбачається, що основною вимогою такого звернення було проведення службової перевірки за фактом порушень, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини у справі Fysun v.Ukraine (Application Number 34046/20) від 04.07.2024 під час здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03.05.2019 з притягненням процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності. ОСОБА_1 також просила окремо направити копію її заяви до Генеральної прокуратури України для реагування та ініціювання заслуховування КП №0001086 в Генеральній прокуратурі.

Порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян врегульований Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 № 930 (далі - Порядок № 930).

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 розділу ІІ Порядку № 930 попередній розгляд звернень громадян здійснюється з урахуванням Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, та положень про структурні підрозділи апарату Національної поліції України, міжрегіональні територіальні органи поліції, територіальні органи поліції, а також організаційно-розпорядчих актів Національної поліції України, які визначають розподіл обов`язків керівництва органів (підрозділів) поліції.

Пунктом 7 розділу ІV Порядку № 930 встановлено, що щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: 1) прийняти до розгляду; 2) передати на вирішення до підпорядкованого органу (підрозділу) поліції; 3) надіслати за належністю до іншого державного органу або посадовій особі, якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції поліції, про що одночасно необхідно повідомити автора звернення; 4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу (пункт 13, абзац другий пункту 23 розділу ІV Порядку № 930).

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII ( далі- Закон №1697- VII) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

За ч.1 ст.8 Закону №1697-VII офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, забезпечує належне функціонування Єдиного реєстру досудових розслідувань та його ведення органами досудового розслідування, визначає єдиний порядок формування звітності про стан кримінальної протиправності і роботу прокурора з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури, а також здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону №1697-VII органом, що здійснює дисциплінарне провадження, є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, яка є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів, переведення та звільнення прокурорів з посади.

Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження:1) веде облік даних про кількість посад прокурорів, у тому числі вакантних та тимчасово вакантних;2) проводить добір кандидатів на посаду прокурора в установленому цим Законом порядку;3) бере участь у переведенні прокурорів;4) розглядає дисциплінарні скарги про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснює дисциплінарне провадження; 5) за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених цим Законом, приймає рішення про накладення на прокурора Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора; 6) здійснює інші повноваження, передбачені законом (ч.1 ст.77 Закону №1697- VII).

Прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості (ч.1 ст.43 закону №1697- VII).

Звернення ОСОБА_1 містить вимогу, щодо проведення службової перевірки допущених порушень, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини у справі Fysun v.Ukraine від 04.07.2024 під час здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03.05.2019 з притягненням процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності.

У відповіді начальника Відділу дізнання ГУ НП в Полтавській області від 12.07.2024 №3625-2024 ОСОБА_1 , повідомлено, що за обставинами, викладеними у її зверненні, проведено перевірку, підстав притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності не встановлено. Разом з тим, ця відповідь не містить жодних відомостей з приводу проведення службової перевірки та наявності або відсутності підстав для притягнення процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що уповноваженим органом на розгляд звернення ОСОБА_1 від 09.07.2024 № ФИ-17520030 щодо притягнення процесуального прокурора ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, а не начальник ГУ НП у відповідній області.

Частиною 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР визначено: якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами звернення, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Всупереч зазначеним вимогам Закону, відповідач протиправно не надіслав копію заяви ОСОБА_1 до компетентного органу для розгляду та вирішення питання про проведення службової перевірки та вирішення питання про наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності процесуального прокурора ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що зважаючи на те, що порушене у зверненні позивачки питання стосується проведення службової перевірки за фактом допущених порушень під час досудового розслідування процесуальним прокурором, а невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків прокурорами є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, наявні підстави для надіслання копії заяви ОСОБА_1 до компетентного органу щодо вирішення даного питання.

Проаналізувавши зміст звернення позивачки від 09.07.2024 та відповідь, яку надано листом Відділу дізнання Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 12.07.2024 за № 3625-2024 , колегія суддів дійшла висновку, що звернення ОСОБА_1 не розглянуто належним чином, оскільки відповідь має узагальнений характер, не містить жодних відомостей про дату проведення перевірки, осіб та обставини, що перевірялись, а також ким проводилась перевірка.

У відповіді відповідача не викладено мотивування щодо наявності/відсутності підстав для проведення службової перевірки за фактом порушень, встановлених рішенням Європейського суду з прав людини по справі Fysun v.Ukraine (Application Number 34046/20) від 04.07.2024 під час здійснення досудового розслідування КП №0001086 від 03.05.2019 та притягнення процесуального прокурора ОСОБА_2 до відповідальності.

Колегія суддів враховує, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2019 у справі № 342/158/17, протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Полтавській області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.07.2024, поданої через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-17520030 з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2024 у справі Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20), ухвали Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 у справі № 552/5408/22, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2022 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2021 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2020 у справі № 552/2541/19, постанови Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22, ухвали Полтавського апеляційного суду від 28.02. 2024 у справі № 552/5408/22, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 у справі № 552/2541/19 .

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо розгляду звернення позивачки без дотримання вимог Закону №393/96, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 у даному випадку буде зобов`язання ГУ НП в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-17520030 від 09.07.2024, подану через Урядовий контактний центр, з дотриманням вимог Закону №393/96, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

З огляду на обраний колегією суддів спосіб захисту порушеного права, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними у заяві від 09.07.2024, поданої через Урядовий контактний центр, реєстраційний №ФИ-17520030 з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2024 справа Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20) та з урахуванням ст.ст. 3,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016, з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2022 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2021 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2020 у справі № 552/2541/19, постанови Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22, ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 552/5408/22, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 у справі № 552/2541/19 - є передчасними, оскільки на цей час відповідачем не здійснено повторний розгляд заяви ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові, а відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що за наслідками такого розгляду не буде вжито заходів реагування.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не відповідають встановленим обставинам у справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315,317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 по справі № 440/8724/24 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Полтавській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.07.2024, поданої через Урядовий контактний центр, реєстраційний №ФИ-17520030, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2024 у справі Fysun v. Ukraine (Application Number 34046/20), з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024 у справі № 552/5408/22, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2022 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2022 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 08.09.2021 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2021 у справі № 552/2541/19, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2020 у справі № 552/2541/19, постанови Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 552/5408/22, ухвали Полтавського апеляційного суду від 28.02. 2024 у справі № 552/5408/22, ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 у справі № 552/2541/19.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-17520030 від 09.07.2024, подану через Урядовий контактний центр, з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк