Справа № 331/6109/24
Суддя: Яцун О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15.01.2025 Справа № 331/6109/24
Провадження № 2-а/331/22/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Красан І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Дічко Віталія Сергійовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника Дічко В.С., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1200457 від 03.10.2024 року (а.с.28-31), звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову № 439 від 24.07.2024 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування поданого адміністративного позову зазначено, що 24.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) полковником ОСОБА_2 було розглянуто матеріали справи відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та винесено постанову № 439. Відповідно до оскаржуваної постанови, 23.07.2024 року позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000 грн., однак ОСОБА_1 вважає дану постанову протиправною та винесеною з порушенням вимог чинного законодавства з наступних підстав.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року під час дії особливого періоду ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Отже, відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУПАП, відповідно до якого передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Разом з тим, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Тобто, протокол № 532 від 23.07.2024 року складений за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що відповідає диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, в той час як дії позивача в оскаржуваній постанові кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 210-1, в особливий період.

Зазначене свідчить про невідповідності між протоколом про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року і постановою № 439 від 24.07.2024 року.

Причини перекваліфікації дій в оскаржуваній постанові не зазначені.

Поряд із цим, оскаржувана постанова носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи (відсутні місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення). Оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначені вище обставини свідчать про невстановлення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин вчиненого адміністративного правопорушення, наявність складу правопорушення та якого саме, передбаченого відповідною частиною ст. 210-1 КУпАП, що обумовлює протиправність прийнятої ним постанови. Тобто, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови були допущенні суттєві порушення адміністративної процедури.

Крім того, обставини, які викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності. Зокрема, позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2009 року. Вимоги закону щодо оновлення своїх облікових даних позивачем виконані, що підтверджується відповідним ВІН-кодом, засвідченим начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 у військово-обліковому документі. Медичний огляд військово-лікарською комісією ОСОБА_1 проходив у грудні 2022 року.

Позивач вказує, що 23.07.2024 року він на власному автотранспорті пересувався в районі переїзду по АДРЕСА_1 , що відноситься до Комунарського району міста Запоріжжя. На блокпосту його зупинили кілька осіб у військовій формі, які представились співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , та попросили позивача пред`явити його військово-обліковий документ і паспорт громадянина України. Позивач виконав дані вимоги і надав їм для ознайомлення своє тимчасове посвідчення військовозобов`язаного і паспорт громадянина України. Після цього, вказані співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 почали вимагати від позивача щоб він проїхав із ними до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 для перевірки облікових даних. По прибутті, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 одразу почали вимагати щоб позивач здав свій військово-обліковий документ та проїхав із ними в інше місце для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією. Позивач повідомив їм, що у грудні 2022 року він проходив медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , де він і перебуває на військовому обліку. Позивач також підкреслив, що повторний медичний огляд проводиться один раз на п`ять років, а тому він не вважає за доцільне проходити ВЛК в ТЦК, в якому він не перебуває на обліку. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжували наполягати на тому щоб позивач негайно проїхав із ними. Позивач не погодився, оскільки поспішав у робочих справах і розраховував на швидку перевірку облікових даних, про яку йому повідомили раніше. В той же час, позивач попросив співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 видати йому повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки саме там він перебуває на військовому обліку, де він і пройде повторний огляд ВЛК, якщо так вирішить керівник ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак вони відмовились це зробити. Направлення на медичний огляд ВЛК позивачу також не надавалось. Після чого був кладений протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено адресу місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач намагався за допомогою мережі Інтернет знайти адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 у Запоріжжі, однак позитивних результатів це не дало. Відтак, він не мав змоги бути присутнім під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, надавати свої пояснення, докази тощо, тобто був позбавлений права на захист. Позивач дізнався про притягнення до адміністративної відповідальності за вищевказаними фактами 26.09.2024 року, коли йому у мобільний додаток «Дія» прийшло повідомлення про блокування банківських карток в рамках виконавчого провадження № 76110646 від 26.09.2024 року. Після чого, у застосунку «Дія» він ознайомився із постановою про відкриття виконавчого провадження та оскаржуваною постановою. Позивач вважає, що він не порушував законодавство про мобілізацію, оскільки перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , пройшов медичний огляд ВЛК у грудні 2022 року, облікові дані оновив у строки та порядку, визначеному постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а постанова № 439 від 24.07.2024 року є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню.

Виходячи з вищенаведеного, позивач просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 439 від 24.07.2024 року та закрити провадження у справі, а також стягнути на його користь з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 11 жовтня 2024 року поновлено строк звернення до суду з вищевказаним позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.38- 39).

06 січня 2025 року від представника відповідача Крамаренка А.А., який діє на підставі наказу № 801 від 02.10.2024 року (а.с.50-51), надійшов до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому представник сторони відповідача просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, з підстав необґрунтованості позову, посилаючись на те, що 23.07.2024 року позивач відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про що складено відповідний акт. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року, в цей день 23.07.2024 року громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби. Уповноваженою особою, у відповідності до ч. 6 ст. 258 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року, в якому сповіщено позивача про місце і час розгляду справи, а саме 24.07.2024 року о 08:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_2 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що буде проходити ВЛК за місцем свого мешкання. Належних та допустимих доказів щодо поважних причин не проходження ОСОБА_1 медичного огляду військово-лікарською комісією не надав. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином, що підтверджується даним протоколом. Такими діями (бездіяльністю) позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні діє особливий період. З зазначеного вбачається, що громадянин ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яке є триваючим правопорушенням. До функціональних обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 26.12.2023 року, прямо відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені ст. 235 КУпАП, і накладання адміністративних стягнень. Відповідно до абз. 6 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Представник відповідача вважає, що постанова № 439 від 24.07.2024 року винесена з додержанням вимог чинного законодавства, тому позовна заява задоволенню не підлягає (а.с.47-49).

08 січня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дічко В.С. надійшла відповідь на відзив представника відповідача Крамаренка А.А., в якій він надає додаткові пояснення та просить позов задовольнити у повному обсязі (а.с.59-61).

Позивач ОСОБА_1 і представник позивача Дічко В.С. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час, і місце проведення судового засіданн, про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому. представник позивача Дічко В.С. надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час, і місце проведення судового засіданн, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання та обмежені строки розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 286 КУпАП, у відповідності до ст. 205 КАС України, справу розглянуто за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

Згідно вимог частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення, а також технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до статей 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Судом встановлено, що 23 липня 2024 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 майором ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року відносно ОСОБА_1 , де зазначено, що 23 липня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1991 р.н., відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про що було складено відповідний акт про відмову.

У протоколі також зазначено, що громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період (а.с.53).

24 липня 2024 року 24.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 439 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000 грн. (а.с.25-26).

Необхідно зауважити, що у даній постанові вказано, що 23.07.2024 року ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, та вказано, що він порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року складено за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, в той час як постановою № 439 від 24.07.2024 року, яку винесено на підставі вищевказаного протоколу, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000 грн.

Відповідно до положень глави 19 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до змісту постанови за справою про адміністративне правопорушення, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що відповідає диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Проте, постановою № 439 від 24.07.2024 року, яка винесена на підставі вказаного протоколу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В той же час, постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 № 439 від 24.07.2024 року не містить обґрунтування такої перекваліфікації дій ОСОБА_1 .

Крім того, під час розгляду даної справи представником відповідача не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року вчинив порушення, передбачене частиною першою статті 210-1 КУпАП, за яке останнього вже було піддано адміністративному стягненню.

Слід також зауважити, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року позивач ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», проте, у постанові № 439 від 24.07.2024 року відсутнє посилання на положення абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є лише посилання на частину статті без зазначення відповідного абзацу, який містить кваліфікуючі ознаки.

Отже, зазначені вище обставини свідчать про те, що під час винесення посадовою особою постанови № 439 від 24.07.2024 року не було з`ясовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення, наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 , тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не надано оцінку запереченням позивача, наданим ним при складанні протоколу.

Перевіряючи доводи позивача щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на території міста Запоріжжя, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210- 1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до функціональних обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджених начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 26.12.2023 року, начальник має розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення (а.с.52).

Отже, доводи позивача щодо неправомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на території міста Запоріжжя, не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Перевіряючи доводи позивача щодо неправомірності вручення повісток співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі, і для проходження медичного огляду ВЛК, на території міста Запоріжжя, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Згідно пункту 9 даного Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, визначає, зокрема, механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи.

Пунктом 14 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період передбачено, що керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та Севастопольського з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних організовують проведення уповноваженими представниками районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі); здійснюють оповіщення резервістів та військовозобов`язаних у складі груп оповіщення, до складу яких залучаються представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, селищних, сільських рад, підприємств, установ, організацій, представники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і поліцейські.

Пунктом 27 даного Порядку визначено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Згідно з пунктом 31 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, повістки мають право вручати: представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Пункт 35 встановлює, що представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.

Отже, доводи позивача щодо неправомірності вручення повістки співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі, і для проходження медичного огляду ВЛК, на території міста Запоріжжя, суд вважає безпідставними та не приймає їх до уваги з огляду на вищевикладене.

Щодо твердження позивача ОСОБА_1 про неналежне його повідомлення щодо місця розгляду адміністративного матеріалу слід зазначити наступне.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року позивача ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 08 год. 00 хв. 24.07.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.53).

Із змісту постанови № 439 від 24.07.2024 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 не з`явився на розгляд справи 24.07.2024 року. Про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином, що підтверджується протоколом (а.с.25).

Отже, в тексті протоколу про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року зазначено лише, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 24.07.2024 року о 08 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте адреса місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_3 у протоколі не зазначена.

Заперечення представника відповідача щодо цього, які викладені у відзиві на позовну заяву (з.б.а.с.47), суд вважає безпідставними та відхиляє з вищевикладених мотивів.

Крім того, стороною відповідача був наданий акт про відмову від проходження медичної комісії від 23.07.2024 року (а.с.54), із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичної комісії відмовився у присутності свідків: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення № 532 від 23.07.2024 року вказані вище свідки не зазначені. Натомість, у вказаному протоколі наявні лише підписи свідків без зазначення прізвищ, імен та по батькові.

Будь-яких відеозаписів на підтвердження факту відмови позивача від отримання повістки стороною відповідача так і не було надано суду.

В матеріалах справи відсутні також докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручена повістка (повідомлення) не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, як це передбачено ст. 277- 2 КУпАП.

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, суд вважає недоведеним відповідачем як суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що суду не надано будь-яких об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 як відповідача у даній справі, на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 255, 262, 286, 293, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника Дічко Віталія Сергійовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , № 439 від 24.07.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити на підставі п.1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 246 КАС України:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

представник позивача: адвокат Дічко Віталій Сергійович, місцезнаходження: місто Запоріжжя, проспект Соборний, 135, офіс 603;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 , місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Сергія Серікова, 28.

Суддя О.О. Яцун