Справа № 280/7836/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7836/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2024 року (суддя Конишева О.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 24.10.2024 року) у адміністративній справі №280/7836/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певний період роботи, призначити пенсію за віком, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 02.04.2024 року №, в якому не зараховані періоди роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 18.03.2024 року з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2024 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років, 02 дні (необхідно 31 рік), що недостатнім для призначення пенсії у 60 років. Апелянт посилався на статті 24, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; статті 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пункти 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637. Апелянт зазначив, що судом не враховано те, що за доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року, оскільки з19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.903.1992 року у зв`язку з чим стаж роботи зараховується до 31.12.1991 року. Апелянт зазначив, що 25.04.2024 року прийнято Закон України №3674-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення», яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено ст.24-1, якою передбачено, що періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу. у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою та доповнено ст.26-1, якою визначені умови включення періодів роботи в інших державах до страхового стажу, що визначає право на пенсію. Відповідно до п.5-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Апелянт вважав, що призначення пенсій є дискрецією пенсійного органу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 26.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.04.2024 року за №27 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ч.1 ст.26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Цим рішенням встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 00 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії у 60 років. За доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року, оскільки з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим стаж роботи зараховується по 31.12.1991 року. Суд врахував, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з 04.08.1986 року по 22.10.2004 року працювала на посаді медичної сестри в поліклініці ГУВС м. Ташкент. 31.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася в МВД Республіки Узбекистан з проханням запросити довідку про заробітну плату і трудового стажу в поліклініці ГУВД м. Ташкент за період з 1986 по 2004 роки. 17.10. 2023 року ОСОБА_1 отримала відповідь, в якій було повідомлено, що за період 1997, 2003, 2004 роки дані в архіві СФО ГУВД м. Ташкента відсутні, у зв`язку з цим надано архівні довідки про місячний оклад за період з 1986-1996, 1998-2002 роки. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2, 4 ст.24, частинами 1, 4 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; пунктами 1, 6, 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; статтями 6, 7 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року; постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла з Угоди про гарантії, яка набрала чинності 02.12.2022 року та прийшов до висновку про те, що при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії. Сама лише несплата страхових внесків, не може бути підставою для відмови в зарахуванні такого стажу. На час набуття ОСОБА_1 трудового стажу у спірний період, вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком були наявні всі підстави для зарахування до страхового стажу роботи в періоду з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року. Оскільки ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про призначення пенсії від 26.03.2024 року досягнула 60 років, мала загальний страховий стажу понад 30 років, тому остання має право на призначення пенсії за віком на підставі ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою захисту порушених прав ОСОБА_1 суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до її страхового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року, та з 19.03.2024 року призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи встановлено, що 26.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.04.2024 року за №27 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (31 рік). Цим рішенням встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 00 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії у 60 років. За доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004року, оскільки з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку з чим стаж роботи зараховується по 31.12.1991 року.

Згідно записів копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з 04.08.1986 року по 22.10.2004 року працювала на посаді медичної сестри в поліклініці ГУВС м. Ташкент.

Відповідно до форми РС-право ОСОБА_1 не враховано до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 року по 20.03.005 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 31.07.2023 року звернулася в МВД Республіки Узбекистан з проханням надати довідку про заробітну плату і трудового стажу в поліклініці ГУВД м. Ташкент за період з 1986 року по 2004 року та листом від 17.10.2023 року №27/13-103В13 їй було повідомлено, що за період 1997, 2003, 2004 роки дані в архіві СФО ГУВД м. Ташкента відсутні, у зв`язку з цим надано архівні довідки про місячний оклад за період з 1986-1996, 1998-2002 роки (довідка від 16.10.2023 року №1255).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до частин 1, 2 ст.4 Закону України «Про загальнообоязкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статей 1, 6 11, 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе Україна та Республіка Узбекистан, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022 року, Україна вийшла з Угоди про гарантії (постанова набрала чинності 02.12.2022 року).

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що пенсійний орган повинен був враховувати Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, яка була чинною в період з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту порушеного права на призначення пенсії ОСОБА_1 є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 року по 22.10.2004 року та з 19.03.2024 року призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки, ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про призначення пенсії від 26.03.2024 року досягнула 60 років, мала загальний страховий стажу понад 31 рік.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 16, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2024 року у адміністративній справі №280/7836/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова