Справа № 160/18349/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18349/24

Головуючий суддя І інстанції Юрков Е.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 року в адміністративній справі №160/18349/24 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 498027.49 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у зв`язку з частковою сплатою платником податкового боргу, станом на 12.09.2024 податковий борг по ФОП ОСОБА_1 за позовом ГУ ДПС по справі №160/18349/24 складає 159 604,78 грн. у т.ч. по військовому збору, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 12 405,71 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування 12 993,03 грн., та податку на додану вартість 134 206.04 грн.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, на обліку у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як платник податків перебуває фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно даних в інтегрованих картках платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується податковий борг, який утворився внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань у загальному розмірі 498 027,49 грн., що складається з наступних зобов`язань.

1. Заборгованість з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 12 713,67 грн. згідно:

- податкової декларації № від 29.04.2024 на суму 1 604,92 грн., термін сплати - 10.05.2024;

- пеня, нарахована згідно ст.129 ПК України на виявлені органом ДПС на загальну суму 11 108,75 грн.

2. Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 304 868,28 грн. згідно:

- податкової декларації № від 10.04.2024 на суму 121 770,50 грн., термін сплати - 10.04.2024;

- податкової декларації № від 10.04.2024 на суму 3 653,12 грн., (штрафна санкція);

- податкової декларації № від 29.04.2024 на суму 121 867,24 грн., термін сплати - 10.05.2024;

- пеня, нарахована згідно ст.129 ПК України на виявлені органом ДПС на загальну суму 57 577,42 грн.;

3. Заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 180 445.54 грн. згідно:

- податкової декларації № від 16.08.2023 на суму 21 348,00 грн., термін сплати - 30.08.2023;

- податкової декларації № від 20.10.2023 на суму 507,00 грн., термін сплати - 30.10.2023;

- податкової декларації № від 16.11.2023 на суму 17 599,00 грн., термін сплати - 30.11.2023;

- податкової декларації № від 18.12.2023 на суму 25 013,00 грн., термін сплати - 02.01.2024;

- податкової декларації № від 18.01.2024 на суму 14 004,00 грн., термін сплати - 30.01.2024;

- податкової декларації № від 16.02.2024 на суму 667,00 грн., термін сплати - 01.03.2024;

- податкової декларації № від 18.03.2024 на суму 667,00 грн., термін сплати - 01.04.2024;

- податкової декларації № від 17.04.2024 на суму 73 962,00 грн., термін сплати - 30.04.2024;

- податкової декларації № від 16.05.2024 на суму 5 050,00 грн., термін сплати - 30.05.2024;

- пеня, нарахована згідно ст.129 ПК України на виявлені органом ДПС на загальну суму 21 628,54 грн.;

Отже, загальна сума податкового боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) складає 498 027,49 грн.

Відповідачем податковий борг у добровільному порядку не сплачений, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи, будь-якої інформації щодо результатів розгляду адміністративної скарги ФОП ОСОБА_1 на податкову вимогу не отримано, а тому адміністративна скарга є не розглянутою, відповідно, сума податкового боргу, згідно податкової вимоги форми Ф №0-0418 від 12.04.2023 є не узгоджена. Зауважено, що заборгованість з військового збору, заборгованість з податку на додану вартість та заборгованість по податку на доходи фізичних осіб у ФОП ОСОБА_1 за зазначений період у загальному розмірі 498 027,49 грн. відсутня.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Положеннями ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, положеннями п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так, відповідно до п. 59.1, п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно пунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За правилами пункту 95. 4 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як видно з матеріалів справи, на адресу відповідача надсилалась податкова вимога №0-0418 від 12 квітня 2023 року в сумі 2414577.38 грн., яка була отримана відповідачем та оскаржена останнім в адміністративному порядку.

Так, рішенням Державної податкової служби України від 31.07.2023 року № 20935/6/99-00-06-02-01-06 в задоволенні адміністративної скарги відповідача було відмовлено, а податкову вимогу №0-0418 від 12 квітня 2023 року було залишено без змін.

Наведене рішення ДПС України було надіслано останньою на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та було повернуто за закінченням терміну зберігання, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією конверту.

В свою чергу, вказана адреса відповідає адресі відповідача, зазначеній у відзиві на адміністративний позов.

Згідно п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, відповідач вважається таким, що отримав вищенаведене рішення ДПС України про залишення його адміністративної скарги без задоволення, що свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що сума податкового боргу згідно податкової вимоги форми Ф №0-0418 від 12.04.2023 є не узгоджена. Що стосується суми, яка підлягає стягненню, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно з наданих відповідачем витягів з особистої картки платника податків (відповідача) та пояснень податкового органу, останній станом на 12.09.2024 року має податковий борг у розмірі 159604.78 грн.

Відносно поданих відповідачем копій платіжних інструкцій № 100 від 02 травня 2024 року, № 84 від 09 квітня 2024 року, № 99 від 02 травня 2024 року, № 313 від 22 серпня 2023 року про сплату 21348,00 грн., ПДВ за липень 2032 року, № 391 від 24 жовтня 2023 року про сплату 507,00 грн., ПДВ за серпень 2023 року, № 433 від 17 листопада 2023 року про сплату 17599,00 грн., ПДВ за жовтень 2023 року, № 495 від 21 грудня 2023 року про сплату 25013,00 грн., ПДВ за листопад 2022 року, № 12 від 24 січня 2024 року про сплату 14004,00 грн., ПДВ за грудень 2023 року, № 31 від 20 лютого 2024 року про сплату 667,00 грн., ПДВ за січень 2024 року, № 59 від 20 березня 2024 року про сплату 667,00 грн., ПДВ за лютий 2024 року, № 93 від 26 квітня 2024 року про сплату 73962,00 грн., ПДВ за березень 2024 року, № 118 від 21 травня 2024 року про сплату 5050,00 грн., ПДВ за квітень 2024 року, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до наведених витягів з особистої картки платника податків (відповідача), наведені платежі були зараховані податковим органом.

Між тим, з матеріалів справи видно, що під час сплати відповідачем податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку з доходів фізичних осіб від 29.04.2024 року № на суму 121867.24 грн., згідно платіжної інструкції від 02.05.2024 року № 99, у останнього станом на 02.05.2024 року існувала недоїмка у розмірі 1007669.15 грн. Після зарахування наведених коштів сума недоїмки склала 885801.91 грн.

Також, відповідно до витягу з особистої картки платника податків з ПДВ (відповідача), останній станом на 31.12.2023 року мав недоїмку у розмірі 887519.63 грн., а всі здійснювані ним платежі зараховувались в рахунок погашення недоїмки.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, зарахування податковим органом здійснених відповідачем податкових платежів в порядку черговості їх виникнення відповідає приписам Податкового кодексу України.

Також, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що апеляційна скарга податкового органу з додатками, зокрема витягами з особистої картки платника податків була отримана відповідачем в особистий кабінет в системі «Електронний суд» 27.09.24 о15:22.

В свою чергу, доказів або пояснень, які б спростовували наведену інформацію або обґрунтували менший розмір податкового боргу, аніж який існував станом на 11.09.2024 року (час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення) відповідачем до суду подано не було.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 року в адміністративній справі №160/18349/24 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь державного бюджету в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області податковий борг у розмірі 159 604.78 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.Є. Чередниченко