Справа № 620/8765/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8765/24 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, за участю Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства культури України № 364 від 26.04.2013 Про затвердження науково - проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України додаток № 7 п/п № 2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний № 7727/5007-Чр за категорією місцевого значення в частині земельних ділянок з кадастровий номер :02:009:0044 площею 0,0276 га., :02:009:0045 площею 0,1282 га., :02:009:0043 площею 0,1134 га., :02:009:0042 площею 0,0405 га., :02:009:5016 площею 0,1539 га., :02:009:5007 площею 0,1810 га., :02:009:5008 площею 0,1732 га.

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства культури України № 364 від 26.04.2013 Про затвердження науково - проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток, історичних ареалів та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України додаток №7 п/п №2 щодо занесення Поселення «Ялівщина» охоронний №7727/5007-Чр за категорією місцевого значення в частині земельних ділянок кадастровий номер :02:009:0041 площею 0,0755 га. , :02:009:0040 площею 0,0756 га.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 адміністративну справу № 620/8765/24 та адміністративну справу № 620/12306/24, об`єднано в одне провадження та присвоєно справі загальний № 620/8765/24.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовів без розгляду у зв`язку з пропуском позивачами строку звернення до суду та не представленням доказів того, що цей строк пропущено ним з поважних причин.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 р. позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду про залишення позову без розгляду, позивачі подали апеляційні скарги, в яких просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційні скарги позивачів до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.01.2025.

20.12.2024, під № 50903 до суду від Міністерства культури та стратегічних комунікацій України надійшов відзив на апеляційні скарги.

31.12.2024, під № 52357 до суду від Чернігівської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційні скарги.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів Коленченко О.О. підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники відповідача та прокуратури у судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційних скарг, просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивачів підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний позивачами наказ Міністерства культури України № 364 виданий 26.04.2013, при цьому, до суду з позовом про визнання протиправним та скасування зазначеного наказу позивачі звернулися лише 20.06.2024 та 10.09.2024 відповідно, тому позивачами пропущено строк звернення до суду, встановленого положеннями КАС України, а причини пропуску звернення до суду не є поважними. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 :

- про оскаржуваний наказ дізнався лише з ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова (подавалася разом з матеріалами адміністративного позову) у справі № 750/18327/23 за позовом до Коленченка Олександра Олександровича Чернігівської окружної прокуратури в інтересах Чернігівської обласної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками з означеними в даній апеляційній скарзі кадастровими номерами;

- протягом всього часу користування своїми земельними ділянками з 2006 року і по даний час, інформації щодо знаходження на земельній ділянці позивача пам`ятки Державному земельному кадастрі немає, витяги, які отримував за вказаними земельними ділянками з ДЗК не містить інформацію про пам`ятку. Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації про знаходження на ділянках позивача пам`ятки не повідомлено. Науково-проектна документація, як вимагає закон, на пам`ятку відсутня;

- приймаючи оскаржувану ухвалу від 23.10.2024 у справі № 620/8765/24 суд першої інстанції так конкретно і не зазначив, якою частиною (частиною 3-ю чи то 4-ю) ст. 123 КАС України керувався суд першої інстанції при залишенні позову у справі № 620/8765/24 без розгляду. У будь-якому разі, судом першої інстанції при розгляді клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, судом першої інстанції не залишався адміністративний позов без руху та не надавався строк для подання заяви про його поновлення;

- на момент придбання вказаних земельних ділянок в 2006 році, у позивача не те, що була відсутня інформація про те, що нібито на його земельні ділянки накладається земельна ділянка на якій розміщене Поселення «Ялівщина» охоронний №7727/5007-Чр, а навіть на той час ще не існувало й оскаржуваного наказу Міністерства культури України № 364 від 26.04.2013. Також, як на момент придбання земельних ділянок у 2006 році так і на даний момент в жодному державному реєстрі відсутні відомості про наявність пам`ятки Поселення «Ялівщина» охоронний №7727/5007-Чр та тієї обставини, що межі вказаної пам`ятки накладаються на межі моїх земельних ділянок, а навпаки, за всіма державними реєстрами, як на момент придбання земельних ділянок (2006 рік) так і на даний час, будь-які обмеження, заборони або обтяження щодо вказаних земельних ділянок відсутні;

- з урахуванням викладеного, апелянт вважає, що адміністартивний позов подано у строк передбачений ст. 122 КАС України (6 місяців), тобто з моменту, коли він дізнався та повинен дізнатися (кінець січня 2024 року) про ту обставину, що ним нібито порушено права держави щодо володіння земельними ділянками придбаними мною у 2006 році, бо виявляється, що на межі земельних ділянок накладаються межі пам`ятки археології.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 :

- про оскаржуваний наказ ОСОБА_2 дізналась з ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова (подавалася разом з матеріалами адміністративного позову) у справі № 750/18327/23 за позовом до ОСОБА_2 Чернігівської окружної прокуратури в інтересах Чернігівської обласної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками з означеними в даній апеляційній скарзі кадастровими номерами;

- апелянт наголошує на тому, що вона не знала про порушення своїх прав оскаржуваним наказом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до норм частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, позовної заяви. Як у випадку невиконання вимог статті 160 КАС України, щодо форми та змісту позовної заяви, так і вимог щодо дотримання строку звернення до суду, зокрема, відсутності відповідного клопотання про його поновлення чи визнання вказаних у ньому причин неповажними, - позовна заява залишається без руху.

Окрім того, частинами тринадцятою, п`ятнадцятою статті 171 КАС України, передбачено повноваження суду першої інстанції у разі встановлення після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановити ухвалу про залишення заяви без руху та надати строк для усунення її недоліків, і залишення її без розгляду в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

З аналізу положень статей 123, 171 КАС України, слідує, що питання дотримання позивачем строку звернення із позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.

Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Закріплений у частинах першій-третій статті 123 КАС України, порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого строку.

До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху із пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення цього строку.

Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині третій статті 123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Колегія суддів зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія, яка застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

У разі подання позивачем клопотання про поновлення строку звернення із позовною заявою, суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.

За обставин цієї справи, системний аналіз положень статті 123 КАС України, дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивачів у спірних правовідносинах, є надання можливості останнім скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та які були визнані судом неповажними, яому має передувати постановлення ухвали про залишення позовної/позовних заяв без руху.

Разом з тим, у цій справі суд першої інстанції не надав можливості позивачам скористатися правом подати заяву, в якій би пропонувалося судом вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України, дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 08.08.2019 у справі № 480/106/19, від 11.02.2020 у справі № 640/9242/19, від 10.06.2020 у справі № 620/1715/19, від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19, від 03.12.2020 у справі № 817/660/18, від 17.03.2021 у справі № 160/3092/20, від 18.03.2021 у справі № 640/23204/19, від 31.01.2023 у справі № 640/18309/21, від 23.11.2023 у справі № 640/15942/19 (підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС України).

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційних скарг позивачів в частині передчасності висновків суду першої інстанції, позаяк такі суперечать нормам процесуального права та обмежують право позивачів на подання в установлений КАС України спосіб подати відповідну заяву про поновлення строку звернення до суду, вказавши інші поважні причини (у разі якщо попередні оцінені судом як неповажні). При цьому, подання стороною позивача заперечень на клопотання щодо залишення позову без розгляду, не свідчить про забезпечення судом процесуальних гарантій позивача на подання відповідної заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку.

У цьому зв`язку, колегія суддів вважає слушними доводи апелянтів щодо того, що в будь-якому випадку, наслідку залишення позову без розгляду передує встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду в процесуальний спосіб, визначений КАС України, та вчинення судом процесуальних дій, шляхом залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, та надання позивачу можливості повідомити про інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.

Натомість, у цій справі, факт пропуску позивачами строку звернення до суду встановлено ухвалою від 23.10.2024, якою залишено позов без розгляду.

При цьому, оскаржувана ухвала окрім як висновку про те, що причини пропуску звернення до суду не є поважними, не містить обґрунтування прийняття/відхилення доводів позивачів про те, що оскаржуваний наказ не порушував їх прав до моменту відкриття провадження у справі про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками/відсутності у Реєстрах інформації, яка б давала позивачам підстави для обізнаності про те, що на їх земельні ділянки накладається земельна ділянка на якій розміщене Поселення «Ялівщина» охоронний №7727/5007-Чр, без надання оцінки чому, висновок суду про порушення строку на звернення до суду з позовом, є передчасними та неповним.

При цьому, колегія суддів зазначає, що не оцінює поважність наведених позивачами причин пропуску строку звернення до суду, а також не перевіряє наведені судом в оскаржуваній ухвалі підстави для залишення позову без розгляду, оскільки суд першої інстанції не дотримався процесуального порядку вирішення питання щодо поважності їх пропуску.

При апеляційному перегляді колегією суддів також враховується правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 25.04.2024 у справі № 540/8074/21, від 13.06.2024 у справі № 520/8938/23.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла переконання про передчасність висновку суду першої інстанції про пропуск позивачами строку звернення до суду з позовною заявою. Отже, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі є передчасними.

За наслідками розгляду апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість їх доводів та наявність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, через порушення норм процесуального права при її постановленні.

Згідно з ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи викладене, апеляційні скарги слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підстави для розподілу судових витрат наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 320, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 р. - скасувати.

Справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 29.01.2025.