Справа № 420/17040/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/17040/24

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

представника Кабінету Міністрів України Санагурська Р. С.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке діє в інтересах Кабінету Міністрів України, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду першим керівником державного органу заяви інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 до Прем`єр-міністра України пана ОСОБА_2 від 29.03.2024, в порушення вимог частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян»;

- визнати протиправною дією розгляд не по суті заяви інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 до Прем`єр-міністра України пана Шмигаля Д. А. від 29.03.2024 заступником завідуючого відділом секретаріату Кабінету Міністрів України у листі №Я-5499/15-24/1 від 07.05.2024, замість розгляду першим керівником державного органу, в порушення вимог частини 2 статті 15 та статті 19 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати розглянути по суті заяву інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 від 29.03.2024 першим керівником державного органу, відповідно до вимог частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» та надати відповідь на питання щодо виділення до бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» 540 тисяч 297 гривень 17 копійок, які передбачити на сплату боргу пенсійних та соціальних виплат інваліду війни 2-групи ОСОБА_1 , відповідно до судових рішень: №420/14939/20 від 31.05.2021, №420/7091/22 від 10.08.2022, №420/17059/22 від 06.03.2023; №420/13781/23 від 22.08.2023; №420/20528/23 від 09.11.2023; №420/6631/22 від 28.06.2022 та на питання про здійснення певних дій щодо унеможливлення використання посадовцями Держави у своїй діяльності законодавчих актів, які скасовані чи втратили свою чинність.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 пояснив, що є інвалідом війни 2-ї групи та ветераном МВС України.

29.03.2024 він звернувся із заявою до Прем`єр-міністра України про виділення бюджетних коштів на підтримку бюджетної програми КПКВК 2506080 для виплати заборгованості, яка утворилася у зв`язку з прийняттям на його користь судових рішень, пов`язаних з пенсійними та соціальними виплатами.

Як указує позивач, у відповідь він отримав листа від 07.05.2024, який був підписаний не першим керівником державного органу, а заступником завідуючого відділом секретаріату Кабінету Міністрів України.

На переконання ОСОБА_1 отримана ним відповідь, в частині суб`єкта розгляду, суперечить вимогам частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024 як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язав Кабінет Міністрів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024, як інваліда війни 2-ї групи, у відповідності до положень частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог суд відмовив.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, проаналізувавши Закон України «Про звернення громадян», Закон України «Про Кабінет Міністрів України», Регламент Кабінету Міністрів України, дійшов висновку, що під час розгляду та надання відповіді на заяву ОСОБА_1 , який є інвалідом війни 2-ї групи, керівник вищого органу виконавчої влади не дотримався порядку, встановленого Законом України «Про звернення громадян».

Суд виснував, що надання відповіді заступником завідуючого відділом Управління з питань роботи із зверненням громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України на заяву позивача порушує наведене вище законодавство, яке регулює спірні правовідносини.

За таких умов, суд першої інстанції вважав, що належним способом захисту прав та інтересів позивача буде визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо нерозгляду заяви інваліда війни 2-ї групи ОСОБА_1 від 29.03.2024 у відповідності до положень частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , у відповідності до положень частини 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), діючи в інтересах Кабінету Міністрів України, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у задоволеній частині позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині скаржник просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає наступні підстави.

По-перше, на думку скаржника, заява ОСОБА_1 від 29.03.2024 по суті є скаргою на дії Міністра соціальної політики України щодо розгляду звернення від 18.01.2024, на яке заявнику було надано відповідь за підписом Міністра соціальної політики.

При цьому, скаржник просив урахувати, що відповідно до частини 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

По-друге, як вважав скаржник, суд першої інстанції не взяв до уваги, що питання, викладені позивачем у своєму зверненні від 29.03.2024, не можуть бути розглянуті Прем`єр-міністром та Кабінетом Міністрів України, оскільки головним розпорядником коштів державного бюджету за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначений за пенсійними програмами та дефіциту коштів Пенсійного фонду» є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України відповідальний виконавець та розпорядник коштів вищого рівня.

По-третє, скаржник звертає увагу, що, відповідно до Закону України «Про Кабінет Міністрів України», саме до повноважень Секретаріату Кабінету Міністрів України належить розгляд звернень громадян, адресованих, зокрема, Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністру України, тому саме Секретаріат надавав відповідь на заяву позивача від 29.03.2024.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, зазначає про відсутність підстав для її задоволення та про те, що рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим, слід залишити без змін.

Доводи відзиву фактично відтворюють позицію суду першої інстанції про задоволення позову.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

18.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до народного депутата ОСОБА_3 щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів.

Дане звернення депутатом Гончаренко О. О. було переадресовано до Кабінету Міністрів України та на підставі резолюції Прем`єр-міністра України було направлено на адресу Міністерства соціальної політики, міністерства юстиції та Пенсійного фонду України.

10.03.2024 за підписом міністра соціальної політики Жолнович О. І. позивачу була надана відповідь на його звернення.

29.03.2024 позивач звернувся із заявою до Прем`єр-міністра України, в якій зазначив, що у березні 2024 року він отримав копію листа Міністра соціальної політики України від 10.03.2024, оформленого на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 14.02.2024 щодо розгляду його звернення від 18.01.2024.

У додатках до цієї відповіді містяться листи від Пенсійного фонду України від 23.02.2024 та від Міністерства юстиції України від 26.02.2024.

У листі Пенсійного фонду України від 23.02.2024, на думку позивача, зазначена неправдива інформація про виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішень суду, які ухвалені на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчих провадженнях, що стосуються виконання вищевказаних рішень суду, не приймалось постанов про закінчення виконавчих проваджень з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішень згідно з виконавчими документами.

У листі Міністерства юстиції України від 26.02.2024, на думку позивача, присутні невідповідності у фактичному розмірі боргу з пенсійних та соціальних виплат на виконання рішень суду, які виникли через використання Міністерством юстиції України неправдивої інформації, отриманою від Пенсійного фонду України. У листі позивач підкреслив, що наразі, на виконання рішень суду, держава Україна, в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, повинна сплатити позивачу борг пенсійних і соціальних виплат на суму 540 297,17 грн., а тому, керуючись статтею 19 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 у заяві просив Прем`єр-міністра України:

1) особисто розглянути заяву, як заяву інваліда війни 2-ї групи та надати відповідь у встановлений Законом строк;

2) знайти можливість та виділити до бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» 540 297,17 грн., які передбачити на сплату боргу пенсійних та соціальних виплат інваліду війни 2-ї групи ОСОБА_4 , відповідно до судових рішень: №420/14939/20 від 31.03.2021; №420/7091/22 від 10.08.2022; №420/17059/22 від 06.03.2023; №420/13781/23 від 22.08.2023; №420/20528/23 від 09.11.2023; №420/6631/22 від 28.06.2022;

3) здійснити певні дії щодо унеможливлення використання посадовцями Держави у своїй діяльності законодавчих актів, які скасовані чи втратили свою чинність.

Згідно наданої відповідачем реєстраційно-контрольної картки, за заявою ОСОБА_1 від 29.03.2024 категорію заявника (соціальна група) було визначено як «особа з інвалідністю внаслідок війни», а в короткому змісті заяви було зазначено, що автором є особа з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, ветеран МВС.

07.05.2024 заступник завідуючого відділом Управління з питань роботи із зверненням громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України Кравчук Світлана надала відповідь на звернення позивача від 29.03.2024, де зазначила, що звернення ОСОБА_1 стосовно погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що надійшло до Кабінету Міністрів України від народного депутата України Гончаренка О. О., з резолюцією Прем`єр-міністра України Шмигаля Д. А. від 14.02.2024 №5065/1/1-24 було надіслано Міністерству соціальної політики України як головному виконавцю, Міністерству юстиції України та Пенсійному фонду для спільного розгляду і надання відповіді позивачу та Кабінету Міністрів України.

Листом Мінсоцполітики від 10.03.2024 №536/0/5-24/54 за підписом Міністра соціальної політики Жолнович О. І. було надано відповідь.

З огляду на викладене та зважаючи, що частина 4 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняє направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, а Міністр соціальної політики України є вищою посадовою особою, що очолює відповідний орган виконавчої влади, то його дії/рішення можуть бути оскаржені в судовому порядку.

В листі від 07.05.2024 було також зазначено, якщо позивач вважає, що своїми діями/рішеннями Міністр соціальної політики України порушив його права, визначені законами України, то для їх захисту він має право звернутися до суду.

Не погодившись із фактом нерозгляду заяви від 29.03.2024 першим керівником державного органу та вважаючи таку відповідь протиправною, оскільки вона надана неналежною особою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Як правильно указав суд першої інстанції, спірним питанням в межах даної справи є розгляд заяви позивача від 29.03.2024 іншою уповноваженою особою, а не першим керівником державного органу, до якого звернулася особа з інвалідністю, отриманої внаслідок війни.

Вирішуючи дане спірне питання, колегія суддів вважає, що насамперед, слід надати оцінку доводам апеляційної скарги, про те, що, відповідно до Закону України «Про Кабінет Міністрів України», до повноважень Секретаріату Кабінету Міністрів України належить розгляд звернень громадян, адресованих, зокрема, Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністру України, а тому саме Секретаріат надавав відповідь на заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024.

Відповідаючи на даний довід скарги, колегія суддів виходить з наступної нормативно-правової бази.

За правилами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовано в Законі України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР).

Згідно статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За правилами статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже, з викладених норм Закону №393/96-ВР можна дійти висновку, що у випадку звернення до державного органу особи з інвалідністю внаслідок війни із відповідною заявою, таке звернення розглядається виключно першим керівником державного органу.

Стаття 113 Конституції України передбачає, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 114 Конституції України до складу Кабінету Міністрів України входять Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр, віце-прем`єр-міністри, міністри.

Прем`єр-міністр України керує роботою Кабінету Міністрів України, спрямовує її на виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Стаття 116 Конституції України передбачає, що Кабінет Міністрів України:

1) забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України;

1-1) забезпечує реалізацію стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору;

2) вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина;

3) забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування;

4) розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України;

5) забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону;

6) розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання;

7) здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю;

8) організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи;

9) спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади;

9-1) утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади;

9-2) призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України;

10) здійснює інші повноваження, визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року №794-VII прем`єр-міністр України керує роботою Кабінету Міністрів України, спрямовує діяльність Кабінету Міністрів України на забезпечення здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, та здійснення інших повноважень, покладених на Кабінет Міністрів України.

Частина 2 статті 42 даного Закону встановлює, що Прем`єр-міністр України може здійснювати інші повноваження, передбачені Конституцією, цим та іншими законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2008 №950 було затверджено Регламент Кабінету Міністрів України (далі Регламент), який встановлює порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, визначає інші процедурні питання його діяльності у мирний час і в умовах правового режиму воєнного стану.

Параграф 158 Глави 3 Регламенту регулює порядок розгляду звернень громадян.

Згідно п.1 параграфу 158 Регламенту звернення громадян, адресовані Кабінетові Міністрів, Прем`єр-міністрові, Першому віце-прем`єр-міністрові, віце-прем`єр-міністрам, Державному секретареві Кабінету Міністрів, міністру, який не очолює міністерство, розглядаються відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та в порядку, встановленому цим Регламентом.

Секретаріат Кабінету Міністрів опрацьовує звернення громадян та готує пропозиції для розгляду Прем`єр-міністром, Першим віце-прем`єр-міністром, віце-прем`єр-міністрами, Державним секретарем Кабінету Міністрів, міністром, який не очолює міністерство, для прийняття рішення щодо порушеного питання (п. 2 параграфу 158 Регламенту).

Відповідно до пункту 3 параграфу 158 Регламенту відповіді за результатами розгляду звернень громадян надають Прем`єр-міністр, Перший віце-прем`єр-міністр, віце-прем`єр-міністри, Державний секретар Кабінету Міністрів, міністр, який не очолює міністерство, та відповідно до компетенції керівники органів виконавчої влади, інші уповноваженні посадові особи.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно приписів Регламенту, Секретаріат Кабінету Міністрів лише опрацьовує звернення громадян та готує пропозиції для розгляду Прем`єр-міністром, а, у свою чергу, відповіді за результатами розгляду звернень громадян певної категорії надає Прем`єр-міністр України, як перший керівник державного органу.

Обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.05.2014. Це посвідчення є безтерміновим.

Ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни (стаття 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Відповідно до Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина перша статті 17 Конституції України); захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (частина перша статті 65 Конституції України). Громадяни України, які виконують зазначені функції, мають особливий статус, зокрема і тоді, якщо внаслідок такого виконання вони отримали інвалідність.

Як вказав Конституційний Суд України, з огляду на специфіку військової служби, яка полягає, зокрема, у виконанні військовослужбовцями спеціальних завдань, наявності ризиків для їх життя та здоров`я тощо, будь-яка форма проходження військової служби є обов`язком громадян України щодо захисту держави. Отже, закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги (абзац десятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другого сенату) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019). Одним із проявів такої поваги з боку держави до осіб, які отримали інвалідність внаслідок війни, є передбачена частиною другою статті 15 Закону № 393/96-ВР гарантія розгляду їхніх заяв (клопотань) особисто першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

За такого правового регулювання, колегія суддів вважає, оскільки позивач є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, він має право на особистий розгляд його заяв (клопотань) першими керівниками органів державної влади.

У такий спосіб редакція частини другої статті 15 Закону № 393/96-ВР демонструє спрямованість правового регулювання відносин за участю тих, хто згідно з Конституцією України брав участь у виконанні найважливіших функцій держави (частина перша статті 17 Конституції України) й отримав інвалідність внаслідок участі у воєнних діях, на визнання заслуг цих осіб перед Україною, зокрема їхнього внеску в оборону державного суверенітету та територіальної цілісності. Крім того, означений припис спрямований на підтримання віри в осіб з інвалідністю внаслідок війни, заохочення поваги до притаманної їм гідності, сприяння формуванню у суспільстві шанобливого ставлення до цих осіб.

Отже, за таких обставин справи, відповідач як адресат заяви мав знати про те, які додаткові гарантії за Законом № 393/96-ВР має позивач.

Разом з тим, відповідач, при наданні відповіді на заяву ОСОБА_1 листом від 07.05.2024, не дотримався порядку, встановленого Законом № 393/96-ВР, а саме: заяву було розглянуто не першим керівником державного органу (Кабінету Міністрів України), тобто Прем`єр-міністром, а заступником завідуючого відділом Управління з питань роботи із зверненням громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України Кравчук Світланою.

Слід зазначити, що доводи апеляційної скарги про те, що заява ОСОБА_1 від 29.03.2024 по суті є скаргою на дії Міністра соціальної політики України, а також те, що питання, викладені позивачем у своєму зверненні від 29.03.2024, не можуть бути розглянуті Прем`єр-міністром та Кабінетом Міністрів України, оскільки вони не є розпорядниками коштів державного бюджету за відповідними бюджетними призначеннями, не приймаються колегією суддів, з огляду на таке.

Як вже було вказано вище, спірним у межах даної справи є саме факт ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 29.03.2024 першим керівником Кабінету Міністрів України, що прямо суперечить вимогам статті 15 Закону № 393/96-ВР.

Тобто, спір не стосується ані змісту заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024, ані змісту відповіді на цю заяву від 07.05.2024.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що у цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

За результатами апеляційного розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями: 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке діє в інтересах Кабінету Міністрів України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 30.01.2025.