Справа № 420/10029/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/10029/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року (суддя Токмілова Л.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 26.08.2024) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

29.03.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» до Одеської митниці, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024/000006/2 від 12.02.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024/000030 від 12.02.2024 року;

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На думку апелянта, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500490/2024/000006/2 від 12.02.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024/000030 від 12.02.2024 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР».

Апелянт наполягає, що при перевірці документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією від 08.02.2024 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 спірного Рішення.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у ході здійснення господарської діяльності між ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (Покупець) та Yiwu Unigator Trading Co., Ltd (Продавець) 18.03.2021 року було укладено Контракт №13/СН/2021 на поставку товарів, що вказані в Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами.

З метою митного оформлення імпортованого товару 08.02.2024 року декларантом до Одеської митниці подано митну декларацію №24UA52U0.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: пакувальний лист №11 від 27.11.2023 року; рахунок-Фактура (інвойс) (Commercial invoice) №11 від 27.11.2023 року; коносамент №UTRUST23111613 від 27.11.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) №13067 від 03.02.2024 року; декларація про походження товару №11 від 27.11.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №72774 від 21.11.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №21783 від 28.09.2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01577 від 02.02.2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №13/СН/2021 від 18.03.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору спец. №11 від 27.11.2023 року; договір про надання послуг митного брокера №003/21 від 02.02.2021 року; акт зважування від 08.02.2024 року.

На вимогу митного органу декларантом додатково було надано наступні документи: рахунок на оплату №26 від 02.02.2024 року, попередню Специфікацію №10 від 27.09.2023, додаткову угоду до контракту №13/СН/2021, договір №006/23 транспортно-експедиторського обслуговування від 17.11.2023 та інші. Листом від 12.02.2024 №4 декларантом повідомлено про неможливість надання затребуваних додаткових документів у зв`язку з їх відсутністю.

Розглянувши подані документи Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024/000030 від 12.02.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024/000006/2 від 12.02.2024 року.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно з п. 5.4 та п. 8.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 ціна на товар складає в собі експортне пакування, маркування, завантаження та пакетування. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) подана довідка про транспортні витрати від 02.02.2024 №01577 не має відомості про перевізника та видана особою, яка не має відношення до транспортування вантажу. Також до митного оформлення не подано довідку-рахунок про транспортні витрати;

3) в зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 18.03.2021 №13/СН/2021 зазначено умови поставки CIF, в поданому до митного оформлення інвойсі від 27.11.2023 №11 зазначено умови поставки FOB. В розділі 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 відсутня жодна інформація щодо змін умов поставки;

4) відповідно до п. 4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 термін дії контракту закінчено;

5) відповідно до п. 6.1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 та специфікації від 27.11.2023 №спец. №11 умовою розрахунку платежів є оплата 20% загальної вартості контракту, вказана у підтверджуючому замовлені. Декларант ТОВ "СІТНЕЙ ЛТД" надає до МД банківський платіжний документ від 28.09.2023 №21783 з передоплатою у розмірі 9 256,73 дол. США та в якому відсутні відомості до якої саме поставки товару він має відношення. 20% передоплати відповідно до заявленої вартості товару в поданому до митного оформлення інвойсі від 27.11.2023 №11 повинна складати 11 128,26 дол.США;

6) відповідно до даних вказаних у специфікації від 27.11.2023 №спец. №11 та відповідно до п. 6.1.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 товар підлягає оплаті у розмірі 80% за 14 днів до прибуття судна у порт. Декларантом ТОВ "СІТНЕЙ ЛТД" подано до МД банківський платіж від 21.11.2023 №72774 та коносамент від 27.11.2023 №UTRUST23111613 без відміток дати про прибуття вантажу у порт. Таким чином даних про 80%-ну оплату товару не надано.

Вважаючи згадані рішення про коригування митної вартості та картку відмови у митному оформленні(випуску) товарів протиправними ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» звернулося до суду з даним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог товариства суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем для митного оформлення документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини. У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі №21-498а15).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для витребування від декларанта додаткових документів слугували висновки митниці про те, що подані для підтвердження митної вартості товарів містяться розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно з п. 5.4 та п. 8.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 ціна на товар складає в собі експортне пакування, маркування, завантаження та пакетування. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) подана довідка про транспортні витрати від 02.02.2024 №01577 не має відомості про перевізника та видана особою, яка не має відношення до транспортування вантажу. Також до митного оформлення не подано довідку-рахунок про транспортні витрати;

3) в зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 18.03.2021 №13/СН/2021 зазначено умови поставки CIF, в поданому до митного оформлення інвойсі від 27.11.2023 №11 зазначено умови поставки FOB. В розділі 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 відсутня жодна інформація щодо змін умов поставки;

4) відповідно до п. 4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 термін дії контракту закінчено;

5) відповідно до п. 6.1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 та специфікації від 27.11.2023 №спец. №11 умовою розрахунку платежів є оплата 20% загальної вартості контракту, вказана у підтверджуючому замовлені. Декларант ТОВ "СІТНЕЙ ЛТД" надає до МД банківський платіжний документ від 28.09.2023 №21783 з передоплатою у розмірі 9 256,73 дол. США та в якому відсутні відомості до якої саме поставки товару він має відношення. 20% передоплати відповідно до заявленої вартості товару в поданому до митного оформлення інвойсі від 27.11.2023 №11 повинна складати 11 128,26 дол. США;

6) відповідно до даних вказаних у специфікації від 27.11.2023 №спец.№11 та відповідно до п.6.1.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 товар підлягає оплаті у розмірі 80% за 14 днів до прибуття судна у порт. Декларантом ТОВ "СІТНЕЙ ЛТД" подано до МД банківський платіж від 21.11.2023 №72774 та коносамент від 27.11.2023 №UTRUST23111613 без відміток дати про прибуття вантажу у порт. Таким чином даних про 80%-ну оплату товару не надано.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції крізь призму доводів апеляційної скарги щодо виявлених неточностей, які, на думку митного органу, свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару, що ввозив позивач, колегія суддів вважає наступне.

Щодо посилання митного органу на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, то колегія суддів вважає наступне.

Так, відповідно до Інвойсу №11 від 27.11.2023 року, наявного в матеріалах справи та наданого до митного оформлення разом із митною декларацією, поставка товару здійснювалась на умовах FOB.

Умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

За умов FOB (FREE ON BOARD) продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Таким чином, зважаючи на той факт, що поставка товару, заявленого до митного оформлення, здійснювалася на умовах FOB (FREE ON BOARD) відповідно до правил «Інкотермс 2010», що покладають обов`язок пакування товару на продавця, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість зауважень відповідача щодо ненадання позивачем документів на підтвердження витрат на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Крім того відповідачем у рішенні самостійно зазначено, що пунктом 5.4. та 8.3. Контракту №13/СН/2021 від 18.03.2021 передбачено, що ціна на товар включає експортну упаковку, маркування, загрузку та пакування, вартість упаковки та палету.

Вказане свідчить про те, що продаж товару та його переміщення разом з упаковкою передбачено умовами контракту, вартість упаковки включається до ціни товару і витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, були понесені не покупцем, а продавцем.

За таких обставин при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Слід додати, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації №24UA52U0 від 08.02.2024 року, позивачем зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги митного органу про надання числових даних щодо вартості пакування не ґрунтуються на вимогах митного законодавства.

Посилання митниці про не подання довідки-рахунок про транспортні витрати колегія суддів вважає неаргументовані з огляду на постанову Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, де Суд дійшов правового висновку, що, оскільки МК України не визначив видів доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Відхиляючи доводи митного органу, що подана довідка про транспортні витрати від 02.02.2024 №01577 не має відомості про перевізника та видана особою, яка не має відношення до транспортування вантажу, колегія суддів зазначає, що згадана довідка надається митному органу в інформаційних цілях, де ваксується дата її складання, вартість перевезення, маршрут перевезення, дані про транспортні засоби. Форма оформлення згаданої довідки чинним законодавством не встановлена.

Посилання митного органу на те, що в зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 18.03.2021 №13/СН/2021 зазначено умови поставки CIF, в поданому до митного оформлення інвойсі від 27.11.2023 №11 зазначено умови поставки FOB, а в розділі 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 відсутня жодна інформація щодо змін умов поставки є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки зміна умов поставки передбачена п.7.1. Контракту.

Щодо посилання митниці на те, що відповідно до п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.03.2021 №13/СН/2021 термін дії контракту закінчено, то колегія суддів зазначає, що до Одеської митниці було надано Додаткову угоду від 31.01.2022 року до Контракту від 18.03.2021 №13/СН/2021, в якій п.4.2. Контракту викладено в новій редакції, а саме: "контракт набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін, укладений строком до 31.12.2023 року, і діє до виконання Сторонами свої зобов`язань за Контрактом в повному обсязі".

Щодо зауваження митного органу з приводу того, що в банківському платіжному документі від 28.09.2023 №21783 з передоплатою у розмірі 9 256,73 дол.США відсутні відомості до якої саме поставки товару він має відношення, 20% передоплати відповідно до заявленої вартості товару в поданому до митного оформлення інвойсі від 27.11.2023 №11 повинна складати 11 128,26 дол.США, то колегія суддів виходить з наступного.

Порядок здійснення платежів передбачений розділом 6 Контракту «Умови платежів», п.п. 6.1.1. та 6.1.2 якого деталізуються строки та розміри платежів у відсотковому значенні до вартості контракту та підтвердженій заявці до нього. Водночас, відповідно до п. 6.3. Контракту допускається сплата товару частинами. Продавець, на підтвердження здійснення Покупцем сплати частинами, приймає документальне підтвердження банківських переказів, які надаються банком Покупця за кожною частиною оплати.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовуєтеся апелянтом, згідно до Специфікації № 11 від 27.11.2023 року до Контракту загальна вартість товару складає 55641,30 доларів США, яка була сплачена двома платіжками на підставі банківських платіжних документів № 21783 від 28.09.2023 року на суму 9256,73 дол. США (20% від початкової Заявки, яка згодом змінилася) та № 72774 від 21.12.2023 року на суму 46384,57 дол. США, які разом дорівнюють загальній сумі Специфікації № 11 від 27.11.2023 року.

Ідентифікація платежу зазначена в банківських платіжних документах за № 21783 від 28.09.2023 року та № 72774 від 21.12.2023 року, а саме в графі « 70» мається посилання на контракт на поставку товарів № 13/СН/2021 від 18.03.2021 року. Сума усіх платежів повністю відповідає загальній сумі інвойсу № 11 від 27.11.2023 року.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару. Позивачем, як декларантом було подано до митного органу повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Аналіз фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обґрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Апеляційна скарга відповідача зазначених висновків не спростовує, за своїм змістом ідентична відзиву на адміністративний позов, доводи якого були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, а тому не заслуговують до уваги.

Варто зауважити, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ КОПІЙКА-ЦЕНТР» та скасування рішення Митниці про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильним та підлягає залишенню без змін.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов