Справа № 394/1193/24
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
30.01.2025 2-а/394/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що відповідно до постанови №114 від 06.12.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, проте, він правопорушення не скоював, вину не визнає.

Відповідно до змісту постанови, на думку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач не оновив військово-облікових даних, на підставі чого, на думку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , нібито, в діях позивача наявний склад правопорушення передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Проте, звернув увагу, що відповідно до примітки ст. 210-1 КУпАП, дана стаття не підлягає до застосування, якщо відомості про особу наявні в Державних реєстрах.

Разом з цим слід звернути увагу на наступне: при складенні адміністративного протоколу №114 позивач надав посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 чіткі пояснення що має право на відстрочку та по факту жодної повістки не отримував, тобто, він належним чином дотримався закону і діяв відповідно до ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», крім того, дані позивача наявні у реєстрах державних; відповідно до примітки до ст. 210-1 КУпАП «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Звернув увагу, що не можуть бути до нього застосовані положення ст. 210-1 КУпАП, оскільки, його персональні дані наявні в державних реєстрах, що підтверджується документально. Повістка не була вручена позивачеві, крім того, останній є інвалідом III групи та відповідно до закону має право на відстрочку від мобілізації, що підтверджую документально.

Позивач має відстрочку від мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ці дані належним чином відображені в державних реєстрах.

Дані про позивача наявні у державних реєстрах, і невідомо що посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкодило в доступі до державних реєстрів і чому відповідальність за це вони поклали на особу у якої є четверо неповнолітніх дітей та інвалідність III групи.

06.12.2024 року відносно позивача полковник ОСОБА_2 виніс постанову №114 від 06.12.2024 року про притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, але ж позивач правопорушення не скоював, разом з цим, він надав чіткі та змістовні пояснення про те, що правопорушення він не вчиняв, адже повістки не отримував, але йому сказали, що йому штраф 17000 грн., і доводи позивача ніхто не слухав.

Зважаючи на викладене, просив прийняти до уваги, що викладеним повністю доводиться відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП в діях позивача, а також те, що адміністративне стягнення накладене безпідставно.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не встановлений та не доведений, а вільне тлумачення закону є недопустимим відповідно до ст. 19 Конституції України.

Зазначив, що не порушував закон.

Постанова №114 від 06.12.2024 р. за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно позивача є незаконною, необґрунтованою, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

У публічно-правових спорах, особа повинна звернутися до суду із належним способом захисту. Позивач звертається до суду за захистом прав та інтересів у належний спосіб, шляхом заявлення позовної вимоги про визнання незаконною та скасування постанови, та розкриває зміст та обґрунтування вимог в чому полягає незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Позивач звернув увагу суду, що обов`язок доказування відповідно до КАС України покладається на відповідача, так от, якщо відповідач доведе, що відомостей про позивача немає в державних реєстрах (відсутні відомості про одруження, про народження його дітей, про реєстрацію місця проживання, про отримання III групи інвалідності, про отримання ним пенсії - соціальних виплат, про розірвання шлюбу і т.д.) так от тільки за таких умов можна було б визнати позивача винним у вчиненні правопорушення.

Зазначив, що презумпція невинуватості, а в даному випадку посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 діють свавільно та безкарно, позивач розуміє, що президент сказав що «Конституція на паузі» але ж такого закону він не видавав, і ніхто не видавав закону про те, що посадові особи ТЦК та СП можуть творити беззаконня, так у нас війна, але ж це не привід порушувати конституцію та закони, це не привід цькувати та переслідувати громадян, це не привід всім своїм єством показувати, що якщо дорвався до влади і зайняв посаду в ТЦК то всі інші громадяни є безправними і відносно них можна творити безчинство, так не може бути, це не правильно, війна скоро закінчиться і всі ці особи, яким влада вдарила в голову будуть нести відповідальність за все те беззаконня, позивач же звертається за захистом своїх прав до суду та просить суд дотримуватись закону та виконати вимоги Конституції України та захистити позивача від порушення зі сторони конкретної посадової особи яка допускає своєвільне тлумачення закону та переслідує невинного громадянина, просить суд вирішити справу відповідно до вимог закону та з врахуванням судової практики, адже позивач не вчиняв правопорушення закону, його притягнуто до відповідальності незаконно.

Позивач просить суд скасувати постанову №114 від 06.12.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення/а.с.1-7/.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що 17.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла ухвала Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2025 року про відкриття провадження у справі №394/1193/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 06.12.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.

У постанові №114 від 16.12.2024 року зазначено, що 28.11.2024 року близько 16.00 години в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області під час здійснення на території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів уповноваженими представниками вказаного підрозділу військовозобов`язаному ОСОБА_1 було запропоновано надати для перевірки свій військово-обліковий документ та документ, що посвідчує його особу.

Виконати вимогу уповноважених осіб військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це відсутністю військово-облікового документа на бланку, а також не надав його у електронному вигляді, в порушення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» де зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

При перевірці за АІТС «Оберіг» встановлено, що інформація про оновлення військово-облікових даних та наявність військово-облікового документа у військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутня, тобто військовозобов`язаний ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-ІХ, а саме в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно, не уточнив свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження, не звернувся особисто до ТЦК та СП та не оформив військово-обліковий документ на бланку, чим порушив вимоги п. 1 ч. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ, ч. 3, 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 22, 25, 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Правопорушення вчинене під час дії особливого періоду.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова ґрунтується на необ`єктивному розгляді справи, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що правопорушення не скоював, вину не визнає.

Позивач звертає увагу на те, що притягнутий до відповідальності за не оновлення військово-облікових даних, але відповідно до примітки ст. 210 КУпАП дана стаття не підлягає застосуванню, якщо відомості про особу наявні в державних реєстрах.

Позивач вказує, що під час складання адміністративного протоколу надав посадовій особі чіткі пояснення, що має право на відстрочку та по факту жодної повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував, діяв відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Далі за текстом позовної заяви позивач зазначає, що повістка йому не була вручена і він є особою з інвалідністю, тому на його думку він має право на відстрочку під час мобілізації. Крім того, він має 4-х дітей. Всі ці дані посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 могли отримати з державних реєстрів, однак відповідальність за це поклали на позивача.

Зазначив, що в разі відсутності військово-облікового документа у призовника, військовозобов`язаного та резервіста, облікові дані уточнюються безпосередньо в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ігноруючи вимоги законодавства, у встановлений законом строк не оновив свої військово-облікові дані, не оформив військово- обліковий документ на бланку, а також в електронній формі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста у застосунку Резерв +.

28.11.2024 року близько 16.00 години в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області під час здійснення на території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів уповноваженими представниками вказаного підрозділу військовозобов`язаному ОСОБА_1 було запропоновано надати для перевірки свій військово-обліковий документ та документ, що посвідчує його особу.

Виконати вимогу уповноважених осіб військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це відсутністю військово-облікового документа на бланку, а також не надав його у електронному вигляді.

Після цього ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування обставин та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При перевірці за АІТС «Оберіг» встановлено, що інформація про оновлення військово-облікових даних та наявність військово-облікового документа у військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутня, тобто військовозобов`язаний ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремий питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-ІХ, а саме в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно, не уточнив свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження, не звернувся особисто до ТЦК та СП та не оформив військово-обліковий документ на бланку.

По прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол. У протоколі зафіксовано суть правопорушення, нормативно-правові акти, які порушено, кваліфікація правопорушення, роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України, повідомлено про час та дату розгляду справи. У протоколі ОСОБА_1 поставлено свої підписи. В розділі пояснення проставлено запис про те, що пояснення правопорушника надано на окремому аркуші.

У своєму поясненні, написаному від руки, ОСОБА_1 визнав, що не оновив свої дані та військово-обліковий документ у нього відсутній.

Будучи належним чином оповіщеним про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, у визначений час та дату на розгляд справи ОСОБА_1 прибув. Справа була розглянута за присутності правопорушника та постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.12.2024 року на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 17000 грн.

ОСОБА_1 була вручена копія постанови у справі про адміністративне правопорушення, під підпис.

Позивач вказує, що не підлягає адміністративній відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення, посилаючись на примітку ст. 210-1 КУпАП.

Однак його думка є необґрунтованою, оскільки дані про номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності) відсутні в інших реєстрах, а місце проживання, зафіксоване раніше, може не співпадати з фактичним місцем проживання позивача. В реєстрах може бути вказана адреса зареєстрованого місця проживання, однак вона нерідко відрізняється від місця фактичного проживання, що призводить до надсилання повісток не за актуальною адресою. Обов`язок оновлення даних для того і було впроваджено Законом, щоб мати можливість будь-яким чином зв`язатись з військовозобов`язаним чи вислати повістку за фактичним місцем його проживання.

Стосовно права на відстрочку ОСОБА_1 зазначив, що він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою та проханням надання відстрочки за п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особа, що має інвалідність. Однак рішенням комісії з надання відстрочок йому повідомлено про відсутність підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (протокол №118 від 19.12.2024 року).

Тобто, право на відстрочку має бути оформленим у встановленому порядку. Сам факт наявності довідки МСЕК, тим більше, у якої вийшов строк дії, не є підставою вважати про наявність права на відстрочку.

З викладеного вбачається, що позиція ОСОБА_1 про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, а його судження та посилання на те, що його не викликали повісткою, що він має право на відстрочку, має 4 дітей не мають взагалі відношення до вчиненого правопорушення.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ненадання при перевірці уповноваженим особам ТЦК та СП свого військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує його особу, а передумовою вчинення цього правопорушення є те, що позивач у встановлений строк не оновив свої облікові дані та не оформив військово-обліковий документ, який на час перевірки у нього був відсутній.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності позов підтримує в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Суд з метою оперативного розгляду справи вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

09 січня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду, з метою реалізації прав сторонами їм спрямовано копію ухвали.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу даної норми права слідує, що встановлення до органів ТЦК саме типу законності правового регулювання є закономірним. В умовах правової держави він (порядок) є найбільш оптимальним способом впорядкування діяльності органів ТЦК. Він (порядок) забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим сам істотно обмежує можливе свавілля з боку органів ТЦК.

Визначення такого порядку є притаманним для сучасної правової держави.

Зазначена Конституційна норма насамперед є правовою гарантією забезпечення основних прав і свобод особистості.

Органи ТЦК повинні діяти у спосіб визначений законом, а саме у визначенні законом в їх компетенції, а саме те, яким чином здійснюється дії або бездіяльність, спрямована на реалізацію владних повноважень. Здійснюючи такі дії, органи ТЦК можуть спиратись тільки на компетенційні права і обов`язки та використовувати у своїй діяльності ті засоби, форми, прийоми, що передбачені законодавством.

Як вбачається зі світлокопії постанови № 114 від 06.12.2024 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення 28.11.2024 року близько 16.00 годин в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області під час здійснення на території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів уповноваженими представниками вказаного підрозділу військовозобов?язаному ОСОБА_1 було запропоновано надати для перевірки свій військово-обліковий документ та документ, що посвідчує його особу.

Виконати вимогу уповноважених осіб військовозобов?язаний ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це відсутністю військово-облікового документа на бланку, а також не надав його у електронному вигляді, в порушення ч. 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» де зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

При перевірці за AITC «Оберіг» встановлено, що інформація про оновлення військово-облікових даних та наявність військово-облікового документа у військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутня, тобто військовозобов`язаний ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, а саме в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно, не уточнив свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження, не звернувся особисто до ТЦК та СП та не оформив військово-обліковий документ на бланку, чим порушив вимоги п.1 4.2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-IX, ч. 3 ст. 22, 25, 49, 54 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Правопорушення вчинене під час дії особливого періоду.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують вину правопорушника, не встановлено.

Відповідно до резолютивної частини зазначеної постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, вирішуючи виниклий спір, зважує на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до п. 2 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міноборони, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил, іншими правовими актами, а також Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.

Відповідно до пункту 7 Положення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Позивач в адміністративному позові вказує, що визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення можна було б за умов, якщо відповідач доведе, що відомостей про позивача немає в державних реєстрах (відсутні відомості про одруження, про народження його дітей, про реєстрацію місця проживання, про отримання III групи інвалідності, про отримання ним пенсії - соціальних виплат, про розірвання шлюбу і т.д.)

Вважає, що відповідач діяв не на підставі закону, а тому оскаржувана постанова має бути скасована.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 210, 210-1, 211 КУпАП визначено ст. 235 КУпАП та Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року № 3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення».

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Стосовно оскаржуваної постанови суд вказує, що вона винесена стосовно позивача належним суб`єктом керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що інкримінується позивачу слідує, що відповідальність настає у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Диспозиція ст. 210-1 КУпАП сформульована, у формі бланкетної норми права, тобто норми права, яка не містить певних правил поведінки, зазначені правила встановлюються органами держави.

Зазначені в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ України від 16.05.2024 року та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так у п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ України від 16.05.2024 року зазначено, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ.

Резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ.

Абз. 1 та 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно викладеної вище ситуації полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення надісланої відповідачем слідує, що 28.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 114 про адміністративне правопорушення стосовно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При складанні протоколу гр. ОСОБА_1 надав свої пояснення на окремому аркуші.

Крім того, 28.11.024 року позивача було належним чином сповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08.00 годину 06.12.2024 року, про що ним (позивачем) 28.11.2024 року поставлено підпис у протоколі та розписці.

06.12.2024 року за участі ОСОБА_1 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно останнього та було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено передбачене у санкції статті стягнення.

Також матеріали справи містять відеозапис.

В розумінні ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Повістка - це пропозиція з`явитися до відповідного органу для розгляду питань, де особа є учасником. Ця пропозиція є обов`язковою і адресується тим учасникам, які повинні з`явитись за викликом.

В пунктах 16, 21, 23, 47 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 визначено, що керівники територіальних органів (підрозділів) поліції з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації): забезпечують участь поліцейських у здійсненні заходів щодо оповіщення резервістів та військовозобов`язаних разом з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або у складі груп оповіщення; організовують за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ або розвідувальних органів України, адміністративне затримання та доставлення органів (підрозділів) поліції до зазначених центрів та органів резервістів та військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне затримання таких осіб здійснюється незалежно від їх місця перебування на військовому обліку. У такому разі особа доставляється до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки або органів СБУ, або відповідних підрозділів розвідувальних органів. За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 28.11.2024 року близько 16.00 годин в селищі Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області під час здійснення на території відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізаційних заходів уповноваженими представниками вказаного підрозділу військовозобов`язаному ОСОБА_1 було запропоновано надати для перевірки свій військово-обліковий документ та документ, що посвідчує його особу.

Виконати вимогу уповноважених осіб військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи це відсутністю військово-облікового документа на бланку, а також не надав його у електронному вигляді, в порушення ч. 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» де зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

При перевірці за AITC «Оберіг» встановлено, що інформація про оновлення військово-облікових даних та наявність військово-облікового документа у військовозобов?язаного ОСОБА_1 відсутня, тобто військовозобов?язаний ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX, а саме в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно, не уточнив свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження, не звернувся особисто до ТЦК та СП та не оформив військово-обліковий документ на бланку,

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу положень ст. 235 КУпАП органи територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил призовником, військовозобов`язаним, правил військового обліку.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Ч. 5 ст. 258 КУпАП надає право органам ТЦК та СП не складати протоколи у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

У ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У ст. 65 Конституції України наголошується, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Дана норма кореспондується у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , зокрема в ній відображено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позивачем була допущена бездіяльність, яка полягає у ігноруванні вимог закону уточнити свої облікові дані, чим останній вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, також суд приходить до висновку що відповідач правомірно склав та виніс стосовно позивача постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки позивач знав про необхідність уточнення своїх облікових даних.

Суд, вважає що докази порушення відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні, та з огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень посадової особи та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

На погляд суду, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62, 65, 68 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ України від 16.05.2024 року, ст. ст. 1, 7, 9, 235, 245, 247, 251, 252, 254, 258, 268, 2772, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 121, 122, 229, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: