Справа № 260/6710/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 січня 2025 рокум. Ужгород№ 260/6710/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 22.03.2022 року по 12.05.2023 року (включно) грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 за період з 22.03.2022 року по 12.05.2023 року (включно) нарахування та виплатити грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року. 01.01.2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

3) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання грошового атестату щодо ОСОБА_1 , розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 за період з 22.03.2022 року по 12.05.2023 року (включно);

4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 новий грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 за період з 22.03.2022 року по 12.05.2023 року (включно);

5) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

6) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 року №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

7) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 рік, 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

8) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2022 рік, 2023 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

9) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2022 рік, 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

10) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2022 рік, 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

11) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленою на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

12) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.

Відповідач заявив клопотання про залишення позову без розгляду, аргументоване пропуском позивачем строку звернення до суду.

З метою забезпечення належного розгляду поданого відповідачем клопотання судом було витребувано завірену копію грошового атестата, виданого ОСОБА_1 , та відомості щодо дати його видачі позивачу; особових карток на грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022 - 2023 роки; належним чином завірені докази отримання (із зазначенням дати) ОСОБА_1 грошового атестату №915 від 17.06.2023.

За наслідками дослідження матеріалів даної справи та наданих відповідачем доказів, суд дійшов наступного висновку з приводу заявленого клопотання.

Предметом позову є оскарження бездіяльності відповідача щодо неправильного нарахування та виплати грошового забезпечення у період проходження військової служби та окремих виплат при звільненні у встановленому законодавством розмірі.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ч. 1 ст. 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Поряд з цим, нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) , що є спеціальним законодавчим актом у сфері трудових правовідносин, передбачено інші терміни оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Так, у Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп і від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001 зроблено висновок про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22 дійшов висновку про поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Спір в даній адміністративній справі виник з приводу протиправної, на думку позивача, бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо невиплати йому грошового забезпечення за період проходження військової служби з 22.03.2022 по 12.05.2023 у встановленому законодавством розмірі, а також одноразової грошової допомоги та грошової компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні в травні 2023 року.

Оскільки виплата грошового забезпечення не пов`язана з виключенням позивача зі списків особового складу військової частини, тому, на думку суду, до спірних правовідносин в частині виплати грошового забезпечення слід застосовувати саме положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

При цьому, враховуючи принцип незворотності дії законів в часі, суд вважає, що до питання правомірності нарахування позивачу грошового забезпечення за період з 22.03.2022 по 19.07.2022 встановлені нормами ч. 1 ст. 233 КЗпП України строки застосовані бути не можуть.

Стосовно правовідносин, що виникли після цієї дати, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Наведене є свідченням того, що відлік тримісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався з 01.07.2023 та з урахуванням приписів частини першої статті 233 КЗпП України закінчився 01.10.2023.

Отже, суд вважає, що до позовних вимог, що стосуються питання виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 12.05.2023, слід застосувати строки звернення, встановлені ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Судом встановлено, що з даним позовом до суду позивач звернувся 16 жовтня 2024 року, тобто з порушенням тримісячного строк.

Що стосується виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та інших складових грошового забезпечення, виплата яких пов`язана саме зі звільнення, то до таких правовідносин слід застосовувати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, відповідно до яких із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Так, досліджуючи питання моменту отримання повідомлення ОСОБА_1 про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, судом встановлено наступне.

Відповідно до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, грошовий атестат виписується у 2 примірниках на кожного військовослужбовця окремо (друкованим способом або ручкою), підписується командиром військової частини і начальником фінансового органу і засвідчується особистим підписом власника грошового атестату та відтиском гербової печатки з найменування частини, зазначеної в атестаті, та реєструється в журналі реєстрації вихідної документації.

Грошові атестати звільнених з військової служби військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), в тому числі, долучаються до їх особових справ.

Судом встановлено, що у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної у Військовій частині НОМЕР_1 посаді та призначенням до Медіацентру управління стратегічних комунікацій апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, 17 червня 2023 року позивачу було надіслано засобами поштового зв`язку грошовий атестат №915 від 17.06.2023. В такому грошовому атестаті наявна повна інформація про розмір грошового забезпечення та окремих його складових, нарахованих позивачу до 14 червня 2023 року, в тому числі щодо його одноразових видів. Окрім того, в такому наявна інформація про невиплату одноразової грошової допомоги в разі звільнення.

Позивач не заперечує факт отримання грошового атестату, оскільки заявляє позовну вимогу стосовно неправильного, на його думку, зазначення розміру складових грошового забезпечення в такому атестаті.

Отже, суд вважає, що отримавши грошовий атестат від 17 червня 2023 року з інформацією про розмір всіх виплачених йому складових грошового забезпечення, ОСОБА_1 був обізнаний про порушення своїх прав.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на те, що у період з 22.03.2022 по 14.06.2023 безперервно проходив військову службу та брав участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони. Окрім того, заявляє, що він продовжує проходити військову службу й на даний момент, що ускладнює звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. При цьому зазначає, що звернувся до суду у найкоротші терміни з моменту отримання листа-відповіді Військової частини НОМЕР_1 про відсутність підстав для проведення спірного перерахунку.

Проте суд не може вважати заявлені позивачем мотиви безумовною підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки такі не доводять відсутність у позивача можливості своєчасно звернутися до суду з даним позовом. Так, безпосередню участь у бойових діях позивач припинив 14 червня 2023 року, що ним визнається. Однак позивач не конкретизує подальше місце проходження військової служби, що впливає, за його словами, на безпосередню можливість своєчасного звернення до суду.

Суд також не вважає, що відлік такого строку слід обчислювати з моменту отримання позивачем листа-відповіді Військової частини НОМЕР_1 на надіслану ним заяву про надання інформації, оскільки таке не змінює моменту, коли ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, а виключно свідчить про початок вчинення позивачем активних дій щодо захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зазначене також кореспондується з вимогами ч. 6 ст. 161 КАС України, згідно з якими у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Ч. 13 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких обставин, згідно з вимогами ч. 13 ст. 171 КАС України позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються протиправності бездіяльності відповідача щодо не застосування у період із 19 липня 2022 року по 12 травня 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, при нарахуванні грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також під час складання грошового атестату та зобов`язання провести відповідний перерахунок, необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків шляхом подачі до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням інших причин поважності пропуску цього строку (за їх наявності) та наданням підтверджуючих доказів.

На підставі наведеного та керуючись ч. 13 ст. 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог, що стосуються протиправності бездіяльності відповідача щодо не застосування у період із 19 липня 2022 року по 12 травня 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, при нарахуванні грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також під час складання грошового атестату та зобов`язання провести відповідний перерахунок, залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу подати до суду протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням інших причин поважності пропуску цього строку (за їх наявності) та наданням підтверджуючих доказів.

Попередити позивача, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали позовна заява залишається без розгляду.

3. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя Р.О. Ващилін