Справа № 440/5029/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 р. Справа № 440/5029/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 07.11.24 у справі № 440/5029/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також відповідачі), в якій просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 (десять) місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.12.2023 за №о/р62, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу з 01.01.2010 по 01.06.2023 на посадах завідуючої відділенням курсів підвищення кваліфікації, завідуючої заочним відділенням та курсів підвищення кваліфікації та одночасно викладачем культурологічних дисциплін в Гадяцькому культосвітньому училищі (Гадяцький фаховий коледж культури і мистецтв).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що з урахуванням приписів чинного законодавства рішення №62 від 19.12.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону № 1058-ІУ, прийнято правомірно.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. За результатами апеляційного розгляду просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.06.2023 як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач 06.06.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою про призначення одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 34-35/.

До заяви ОСОБА_1 , крім іншого, надала довідки від 01.06.2023 за №42 /а.с. 37/, від 20.06.2023 за №44 /а.с. 58/, видані Гадяцьким фаховим коледжем культури і мистецтв, про підтвердження роботи, зокрема, з 01.01.2010 - на посадах завідувача відділення курсів підвищення кваліфікації та викладача культурологічних дисциплін, з 02.09.2014 - завідувача заочного відділення та курсів підвищення кваліфікації і викладача культурологічних дисциплін в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв, та про те, що позивач працює викладачем з педагогічним навантаженням, ставка (720 педагогічних годин на рік).

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Розпорядженням від 14.07.2023 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 117 070,60 грн /а.с. 60/.

В серпні 2023 року відділом контролю за правильністю призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Полтавській області відповідно до Наказу ГУ ПФУ в Полтавській області від 31.05.2019 за №326, на виконання вимог листа Пенсійного фонду України від 25.08.2018 за №24357/02-10 проведено перевірку правильності призначення (перерахунку) пенсій, згідно з наданою службовою запискою управління з питань виплат ГУ ПФУ в Полтавській області від 01.08.2023 за №7416/04-16, списків особових рахунків пенсіонерів, у яких місячний розмір пенсій або розмір доплати перевищує 50 000 гривень /а.с. 63-64/.

В ході перевірки виявлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення одноразової грошової виплати ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 01.01.2010 по 01.06.2023 на посадах завідуючої відділенням курсів підвищення кваліфікації, завідуючої заочним відділенням та курсів підвищення кваліфікації та одночасно викладачем культурологічних дисциплін в Гадяцькому культосвітньому училищі (Гадяцький фаховий коледж культури і мистецтв).

Оскільки посада завідувача відділення у вищих навчальних закладах 1-ІІ рівнів акредитації професійно-технічних навчальних закладах не передбачена Переліком №909, а надані документи: трудова книжка та уточнюючі довідки навчального закладу, не містять інформації про підтвердження факту роботи ОСОБА_1 викладачем за основною посадою, ГУ ПФУ в Полтавській області були вжиті заходи щодо призупинення виплати одноразової грошової допомоги, а також щодо перевірки достовірності видачі зазначених довідок, факту роботи ОСОБА_1 на посаді викладача та визначення посади, на якій остання працювала за сумісництвом.

ГУ ПФУ в Полтавській області зроблений запит від 01.09.2023 за №1600-0304-5/64875 до Пенсійного фонду України щодо надання методичної допомоги у визначенні правомірності призначення одноразової грошової виплати у розмірі 10 місячних пенсій ОСОБА_1 /а.с. 65/.

Листом Пенсійного фонду України від 02.10.2023 за № 2800-030102-9/54957 повідомлено, що посади завідуючої відділенням та курсів підвищення кваліфікації Переліком №909 не передбачені та надано доручення на проведення детальної зустрічної перевірки первинних документів про нарахування заробітної плати, зокрема, щодо нарахування основної заробітної плати і доплат до заробітної плати /а.с. 67/.

Після проведення перевірки /а.с. 67-72/ та отримання уточнюючої довідки від 13.11.2023 за № 01-23/228, виданої Гадяцьким фаховим коледжем культури і мистецтв про те, що основною посадою ОСОБА_1 була посада завідуючої відділенням та курсів підвищення кваліфікації /а.с. 74/, ГУ ПФУ в Полтавській області направлений лист до Головних управлінь в Харківській та Житомирській областей від 05.12.2023 за № 1600-0307-9/89574 щодо перегляду рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону № 1058-ІV ОСОБА_1 /а.с. 75/.

Оскільки розгляд заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 за принципом екстериторіальності здійснювало ГУ ПФУ в Харківській області, останнім переглянуто рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058-ІV та прийнято рішенням від 19.12.2023 за № 62, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу та у зв`язку з тим, що на дату досягнення пенсійного віку позивач не працює на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії по вислузі років /а.с. 79/.

ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 26.12.2023 за №1600-0204-8/95361 повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення від 19.12.2023 за №62 /а.с. 78/.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, оскільки станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії позивач досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, працювала та продовжує працювати на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, має спеціальний страховий стаж більше 30 років.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 71 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191 (далі - Порядок №1191).

Пунктом 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, для отримання права на виплату грошової допомоги при призначенні пенсії за віком в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення особа має відповідати таким критеріям:

1) на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа має працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

2) наявність для жінок страхового стажу не менше 30 років на таких посадах;

3) будь-який з видів пенсії раніше ним не призначався.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

За обставин цієї справи ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги у зв`язку з тим, що посади завідуючої відділенням та курсів підвищення кваліфікації Переліком №909 не передбачені. Внаслідок цього орган ПФУ визначив дві підстави для відмови:

1) відсутність необхідного стажу;

2) на дату досягнення пенсійного віку позивач не працює на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії по вислузі років.

Надаючи правову оцінку правомірності відмови у виплаті грошової допомоги, колегія суддів зазначає таке.

За Переліком № 909 до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 частини першої статті 28 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 за №1556-VII (далі - Закон № 1556-VII) коледж заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.

Приписами частини другої статті 53 Закону № 1556-VII визначено, що педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Згідно з частиною третьою статті 55 Закону № 1556-VII повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників вищих навчальних закладів установлюється Кабінетом Міністрів України.

У Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963 посада завідувача відділенням навчального закладу віднесена до посад педагогічних працівників.

При призначенні пенсії за віком грошова допомога відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону № 1058-IV не була виплачена позивачу у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, та з цих підстав пенсійний орган відмовив позивачу у виплаті зазначеної допомоги рішенням від 19.12.2023 за №о/р62.

Водночас період з 01.01.2010 по 01.06.2023 не був зарахований до спеціального стажу роботи позивача у зв`язку з відсутністю у Переліку №909 посади завідувача відділення у вищих навчальних закладах І-ІІ рівня акредитації.

Проте колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з урахуванням наведених норм чинного законодавства до спеціального стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років та грошової допомоги, підлягає зарахуванню період роботи з 01.01.2010 по 01.06.2023, зокрема, з 01.01.2010 - на посадах завідувача відділення курсів підвищення кваліфікації та викладача культурологічних дисциплін, з 02.09.2014 - завідувача заочного відділення та курсів підвищення кваліфікації і викладача культурологічних дисциплін в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв, з огляду на таке.

Вказаний період роботи підтверджений записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 /а.с. 47-50/, довідками від 01.06.2023 за №42 /а.с. 37/, від 20.06.2023 за №44 /а.с. 58/, що видані Гадяцьким фаховим коледжем культури і мистецтв про підтвердження роботи, зокрема, з 01.01.2010 - на посадах завідувача відділення курсів підвищення кваліфікації та викладача культурологічних дисциплін, з 02.09.2014 - завідувача заочного відділення та курсів підвищення кваліфікації і викладача культурологічних дисциплін в Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв, та що позивач працює викладачем з педагогічним навантаженням, ставка (720 педагогічних годин на рік).

Водночас за період роботи на посаді завідувача відділенням, позивач вела викладацьку роботу з доплатою за вислугою років, нарахуванням надбавки за престижність праці, щорічною грошовою винагородою педагогічного працівника, а також з наданням відпуски тривалістю 56 календарних днів, що підтверджується довідкою від 13.11.2023 за №01-23/228 /а.с. 74/.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, оскільки станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії позивач досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, працювала та продовжує працювати на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, має спеціальний страховий стаж більше 30 років (про що додатково свідчить первісне призначення ОСОБА_1 грошової допомоги розпорядженням від 14.07.2023 /а.с. 60/).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з приводу аналогічних правовідносин дійшов висновку, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 (постанови від 22.03.2019 у справі № 682/2177/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17).

Оскільки має місце колізія між положеннями Переліку № 909 та Переліку № 963, суд приймає рішення з урахуванням найбільш сприятливого для особи підходу.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, приймаючи оскаржуване рішення, віддало перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим пенсійний орган дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування вказаних періодів роботи ОСОБА_1 на посаді завідувача відділення.

Отже, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розміру XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у позивача був наявний пенсійний вік, необхідний страховий стаж більше 30 років, позивач вийшла на пенсію за віком саме з педагогічної посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Неотримання нею до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії не заперечується відповідачами.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач станом на дату призначення пенсії за віком відповідала необхідним критеріям, а отже має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Урахувавши, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, взявши до уваги приписи статті 9 КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого і законного висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.12.2023 №о/р62, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Доводи та аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції та свідчать про незгоду відповідача з правовою оцінкою суду першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 у справі № 440/5029/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк