Справа № 127/40187/24
Суддя: Михайленко А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/315/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2025 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Михайленка А.В.,

при секретарі Решкатюк Л.О.,

адвоката Буловчак Х.Р.,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом адвоката Буловчак Христини Романівни, поданим в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3579521 від 30.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 року адвокат Буловчак Х.Р., в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №3579521 від 30.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Шушпановим Юрієм Андрійовичем внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення, було винесено постанову серії ЕНА № 3579521 від 30.11.2024 про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення ПДР України, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Адвокат вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно та необґрунтовано, обставини викладені у ній є припущенням поліцейського, так як не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому просить її скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвалою суду від 13.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

24.12.2024 на адресу суду надійшов відзив з диском, поданий представником відповідача Забродоцькою Я.Р.

Адвокат Буловчак Х.Р. в судовому засідання вимоги позову підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача Забродоцька Я.Р. в судове засідання не з`явилась, однак у відзиві просила розгляд справи проводити за її відсутності, по суті позову просила відмовити у його задоволенні, оскільки дії працівників поліції були правомірними.

Заслухавши доводи адвоката, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.11.2024 року інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Шушпановим Ю.А. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. В обґрунтування постанови зазначено, що ОСОБА_1 30.11.2024року о 22.01год у м. Львові по вул. Гіпсова, 48, керував транспортним засобом марки DODGE CHALLENGER реєстраційний номер НОМЕР_1 із задніми покажчиками поворотів червоного кольору, чим порушив п. 6.1.5. ДТСУ 3649:2010, п.31.4. ПДР -- керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення позивачем правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у Львівській області ДПП, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Судом встановлено, що 30.11.2024 року о 22.01год у м. Львові по вул. Гіпсова, 48, позивач керував транспортним засобом марки DODGE CHALLENGER реєстраційний номер НОМЕР_1 із задніми покажчиками поворотів червоного кольору, чим порушив п. 6.1.5. ДТСУ 3649:2010, п.31.4. ПДР -- керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч. 1-3,5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч.1-3 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідальність за ч.1ст.121 КУпАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.1 ПДР України унормовано, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Так, п. 31. 4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, передбаченим у п. 31.4.3 ПДР України: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 710 від 26 листопада 2012 року затверджені вимоги до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки.

Згідно п. 1.3.1 вказаного вище наказу для ідентифікації транспортного засобу, визначення вимог і методів для його перевірки застосовують ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Пунктом 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 передбачено кількість, колір та наявність зовнішніх світлових приладів на колісних транспортних засобах.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.32 Закону України Про дорожній рух переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки біни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією наданий транспортний засіб, повинен відповідати встановленим правилам і нормативам. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, пункт 10, перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 року № 738 Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин на обладнання, сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України на кожний транспортний засіб, тип якого відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу; уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні.

Пунктом 1.2. наказу Мінінфраструктури від 17.08.2012 року № 521 Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання передбачено, що на кожен колісний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.

Відповідно до п. 1.10 зазначеного Порядку сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження - документ, яким уповноважений орган чи орган із сертифікації підтверджує, що окремо взятий КТЗ чи партія обладнання, які не мають сертифікату типу, відповідають вимогам цього Порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України Про дорожній рух до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Позивачем до матеріалів позову додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 згідно якого, автомобіль DODGE CHALLENGER реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1 , зареєстрований на території України у 2023 році, тобто при першій державній реєстрації він пройшов процедуру державної реєстрації та допущений до участі у дорожньому русі без подальших процедур затвердження (тобто на нього було видано сертифікат, що свідчить про відповідність встановлених пристроїв освітлення та світової сигналізації вимогам чинним в Україні.) Доказів протилежного відповідачем не надано.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем до матеріалів відзиву долучено диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Однак, із даного відеозапису неможливо встановити обставини переобладнання автомобіля. Крім того, позивачем неодноразово зазначалось про те, що вказаний автомобіль пройшов державну реєстрацію та отримав сертифікат відповідності, конструкцією автомобіля передбачено саме такий колір покажчиків поворотів та будь-яких дій щодо переобладнання автомобіля він не здійснював, однак представниками поліції пояснення позивача не взято до уваги.

Суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними доказами.

Проте, судом встановлено відсутність у діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 121 КУпАП, яка полягає у керуванні транспортним засобом, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, оскільки відповідачем не надано до суду жодних доказів здійснення такого переобладнання позивачем.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Притягнувши позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - відповідачем не надано доказів того, що саме ОСОБА_1 було виконано самовільне переобладнання транспортного засобу або державна реєстрація та отримання сертифікату відповідності проведено з порушенням вимог законодавства.

У зв`язку з чим факт наявності в діях позивача порушення "а" п.31.3 Правил дорожнього руху є недоведеним.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі не було надано належних доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, яке полягало у порушенні 31.3 (а) ПДР України, а відтак відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні, наведені позивачем обставини не спростовані відповідачем, суду не представлено доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Оскільки доказів того, що саме позивачем було здійснено переобладнання задніх покажчиків поворотів суду не наведено, на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідачем доказів не надано, показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі відповідачем не спростовані, суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, прийшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку з чим, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції належить стягнути на користь позивача 605, 60 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст.222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Буловчак Христини Романівни задовольнити.

Постанову винесену інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону УПП у Львівській області лейтенантом поліції Шушпановим Ю.А. серії ЕНА №3579521 від 30.11.2024 скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений за подання позовної заяви судовий збір у сумі 605, 60 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя