Справа № 520/18975/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 січня 2025 року № 520/18975/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести виплати грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яке виплачується щомісячно сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон, починаючи з 28.11.2023 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати їй, як законному представнику дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошового забезпечення ОСОБА_3 , яке виплачується щомісячно сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому вказав, що заява позивачки від 20.03.2024 розглянута та за результатами її розгляду с липня 2024 року позивачці призначено та виплачується грошове забезпечення ОСОБА_3 , просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В період з 24.07.2024 по 16.08.2024 суддя Рубан В.В. перебувала на лікарняному, в період з 02.09. по 15.09.2024, з 30.09. по 13.10.2024, з 28.10. по 10.11.2024, з 30.12.2024 по 12.01.2025 в щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_2 (по стройовій частині) №8 від 26.02.2022 року та відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом матроса ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 з 26.02.2022 року.

Відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_2 (з адміністративно - господарської діяльності) №54 від 11.06.2022 року призначено службове розслідування, з метою встановлення обставин та причин, що призвели до потрапляння у полон військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_3 .

За результатами службового розслідування встановлено факт потрапляння та знаходження у полоні матроса ОСОБА_3 та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 .

В березні 2023 року до військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла заява про виплату в розмирі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яке виплачується щомісячно сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон від батьків ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Військовою частиною НОМЕР_2 при перевірці інформації щодо членів сім`ї солдата ОСОБА_3 , відповідно до приписів п.4 Порядку №884, стало відомо, що солдат ОСОБА_3 не одружений, повнолітні діти відсутні, особи, які перебувають на утриманні військовослужбовця - відсутні, місце реєстрації та фактичне проживання військовослужбовця до дня мобілізації - АДРЕСА_2 , тобто разом із батьками. Під час оформлення документів для проходження служби військовослужбовець контактних осіб, як найближчих осіб, вказав батьків.

За результатами розгляду заяви призначено виплату грошового забезпечення сім`ї військовослужбовця, захопленого у полон на рахунок матері - ОСОБА_5 .

Як зазначає позивач в позовній заяві, в листопаді 2023 року вона звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 з питань отримання грошового забезпечення чоловіка, який на даний час перебуває у полоні.

28.11.2023 року позивачка отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій зазначалось, що вирішення даного питання знаходиться в компетенції військової частини, де проходив військову службу ОСОБА_3 , тому заява направлена на розгляд командира військової частини, вих.№2444 від 28.11.2023 року.

22.03.2024 року представник позивача на адресу Міністерства Оборони України направив заяву ОСОБА_1 з додатками від 20.03.2024 року, адресовану командиру в/ч НОМЕР_2 про виплату їй, як законному представнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є спільною дитиною з ОСОБА_3 , грошового забезпечення належного останньому, як військовослужбовцю, який перебуває у полоні

Представник позивача зазначає, що в травні 2024 року отримав відповідь на адвокатський запит від відповідача, в якій останній повідомив, що розгляд заяви відбудеться протягом 15 днів з дати отримання повного пакета документів.

24.05.2024 року представник позивача на адресу Міністерства Оборони України направив адвокатський запит адресований командиру в/ч НОМЕР_2 щодо надання інформації про стан розгляду вищевказаної заяви позивачки та здійснення виплати грошового забезпечення.

Представник позивача вказав, що станом на момент подання позовної заяви відповідь від в/ч НОМЕР_2 не надходила. Отже, вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненархування та невиплати позивачці грошового забезпечення, в зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи по суті публічно-правовий спір, суд виходить з таких міркувань.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною шостою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України (абз. 1).

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (абз. 3-4).

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ Порядку № 260 регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (пункт 3 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Згідно з п. 1 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок №884), цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Пунктом 3 Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

За змістом п. 7 Порядку №884 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Як зазначає позивачка, в листопаді 2023 року вона звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 з питань отримання грошового забезпечення чоловіка, який на даний час перебуває у полоні, на підтвердження вказаного долучено до матеріалів справи копію заяви.

При цьому, суд зазначає, що долучена до матеріалів справи копія заява не містить дати та підпису позивачки, а також відмітки ІНФОРМАЦІЯ_3 про її отримання, або доказів направлення саме цієї заяви на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, представник позивача зазначає, що 28.11.2023 року позивачка отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій вказано, що вирішення даного питання знаходиться в компетенції військової частини, де проходив військову службу ОСОБА_3 , тому заява направлена на розгляд командира військової частини, вих.№2444 від 28.11.2023 року.

При цьому, доказів направлення зазначеного звернення до Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідно її отримання відповідачем матеріали справи не містять, оскільки з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.11.2023 року, не можливо встановити кому вона адресована, якої заяви стосується та до якої саме Військової частини направлено вказану заяву

Суд зауважує, що визнання протиправними дій чи бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 в даному судовому розгляді позивачем не ініційовано.

Крім того, судом встановлено, що 22.03.2024 року представник позивача на адресу Міністерства Оборони України направив заяву ОСОБА_1 з додатками від 20.03.2024 року, адресовану командиру в/ч НОМЕР_2 про виплату їй, як законному представнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є спільною дитиною з ОСОБА_3 , грошового забезпечення належного останньому, як військовослужбовцю, який перебуває у полоні

23.04.2024 року вказана заява надійшла до військової частини НОМЕР_2 .

За результатами розгляду заяви від 20.03.2024 року відповідачем зупинено нарахування батькам військовослужбовця та призначено виплату грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 , оскільки така є законними представником спільної малолітньої дитини.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №252 та №253 від 03.07.2024 року здійснені нарахування та виплати належні солдату ОСОБА_3 додаткової винагороди та грошового забезпечення за червень, його колишній дружині ОСОБА_1 , 1996 року народження, яка являється матір`ю їх спільної дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, суд зазначає, що заява позивачки від 20.03.2024 року відповідачем розглянута за результатами її розгляду прийнято рішення про виплату їй грошового забезпечення її колишнього чоловіка, отже в даному випадку протиправна бездіяльність відповідача відсутня.

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.