Справа № 440/12614/24
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 січня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12614/24
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., дослідивши матеріали заяви представника позивача про стягнення судових витрат у справі № 440/12614/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС", про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, буд.10, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 38621185), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" (вул. Довженка Олександра, буд.3, м. Київ, 03057, ідентифікаційний код 37533381), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо вилучення запису «Ні, порушує», який проставлений в Єдиній державній електронній базі з питань освіти в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» в особовій картці ОСОБА_1 та внесення запису «Так, не порушує». Зобов`язано Міністерство освіти і науки України вилучити запис «Ні, порушує», що проставлений в Єдиній державній електронній базі з питань освіти в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» в особовій картці ОСОБА_1 та внести запис «Так, не порушує». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, буд.10, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 38621185) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

28 січня 2025 року представником позивача направлено через підсистему "Електронний суд" до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 440/12614/24, що вмотивована необхідністю вирішення судом питання судових витрат в частині професійної правничої допомоги.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву передано судді Ясиновському І.Г.

Дослідивши подані документи, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою та третьою ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок розподілу судових витрат регламентований статтею 139 КАС України.

Згідно із частиною сьомою цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи ч.3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів та лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 у справі N 620/2936/20 зазначив, що правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (за умови попередження про це до прийняття рішення по суті).

За правилами частини сьомої статті 139 КАС України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відсутність до закінчення судових дебатів відповідної заяви про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесення витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, є наслідком залишення відповідної заяви без розгляду.

Суд звертає увагу, що ні в позовній заяві, ні у відповіді на відзив не зазначено відповідну заяву позивача (представника позивача) про подання доказів на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в установлений законодавством термін.

Суд зазначає, що представник позивача є адвокатом, та йому достеменно відомо про порядок розгляду справ в порядку загального позовного провадження, послідовність стадій судового розгляду, порядок постановлення судового рішення у таких справах, строк подання доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката та порядок надіслання судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Окремо варто наголосити, що з огляду на приписи ч.3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 160/21030/21, а також від 12.08.2020 у справі № 340/2449/19..

Застосовуючи зазначені висновки Верховного Суду до правовідносин, що виникли у цій справі, суд зазначає, що згідно з матеріалами справи, позов подано через підсистему «Електронний суд» 23.10.2024 і в ньому відсутні посилання як на частину сьому статті 139 КАС України, так і на ч. 3 ст. 143 КАС України, а саме про неможливість подачі доказів на підтвердження судових витрат на правову допомогу під час розгляду справи.

Також, варто відзначити, що вказівка у позові, що орієнтовний розмір судових витрат понесених ОСОБА_1 , зокрема витрати на професійну правничу допомогу 15000,00 гривень не може бути визнано судом як належна заява про неможливість подачі доказів на підтвердження судових витрат на правову допомогу під час розгляду справи.

Водночас, усупереч ч.3 ст. 143 КАС України, як у заяві від 28 січня 2025 року про стягнення судових витрат, так і у позовній заяві, представником позивача не було наведено жодних, у тому числі поважних причин, які зумовили неможливість подачі доказів понесених витрат на правову допомогу до закінчення розгляду справи.

Між тим, докази, якими представник позивача обґрунтовує понесені позивачем витрати на правову допомогу, а саме договір про надання правової (правничої) допомоги від 17.10.2024, що не містить підписів сторін (як доказу волевиявлення останніх), а також платіжна інструкція про оплату правової допомоги від 17.10.2024, тобто такі докази були наявні у позивача як до звернення до суду з даним позовом (23.10.2024), так і станом на дату відкриття провадження у цій справі (28.10.2024) та тим більше, до винесення рішення по справі, проте суду не подані з невідомих причин, як і не зроблена заява про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення із зазначенням поважних причин неможливості його завчасного подання.

Відтак, за період часу з моменту відкриття провадження у цій справі і до прийняття рішення у ній (у тому числі заявляючи клопотання про прискорення розгляду справи), у позивача та його представника було більше ніж достатньо часу, щоб визначитися як із заявою про стягнення витрат на правову допомогу, так і для надання належних та допустимих доказів на підтвердження розміру таких витрат.

Верховний Суд в постанові від 12.08.2020 у справі № 340/2449/19 дійшов висновку, що за умови відсутності будь-яких належних і беззаперечних доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України строку подання доказів понесених стороною судових витрат, неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод, заява про відшкодування таких витрат підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, вказана позиція є обов`язковою для врахування з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, подання представником позивача заяви про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, без попереднього звернення про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також без обґрунтування поважності причин, які обумовлюють неможливість підтвердження витрат до завершення розгляду справи, та подання в якості доказу понесення судових витрат договору про надання правової (правничої) допомоги без підписів сторін, спонукає до висновку про залишення такої заяви без розгляду відповідно до ч.7 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 143, 248, 252, 256, 294, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат у справі № 440/12614/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС", про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський