Справа № 537/3566/24
Суддя: Шульженко В. В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 537/3566/24
провадження № 2-а/399/8/2025
Рішення

Іменем України

30 січня 2025 року смт Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №012924 від 14.09.2023. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП. Цитуючи диспозицію ст.126 КУпАП зазначено, що позивач не був позбавлений або обмежений у праві на керування автотранспортним засобом. Останній був готовий надати для огляду всі необхідні документи, проте співробітники поліції відмовилися від їх огляду, зазначивши, що в них на планшеті є інформація про відсутність відомостей щодо права на водіння автотранспортним засобом у ОСОБА_1 , відтак у повному обсязі і належним чином поліція не з`ясувала всі обставини справи. Свідків події до участі у справі не залучили, поспіхом виписали документ, не роз`яснили особі, що відбувається та покинули місце зупинки водія, при цьому не проінформували про зміст постанови. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався коли ВДВС здійснено стягнення коштів в межах виконавчого провадження. Зазначено, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 20.10.2023 скасовано постанову суду першої інстанції у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідно позивач не був і не буде позбавлений з цих підстав права на водіння автотранспортним засобом.

Щодо притягнення до відповідальності згідно з ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП зазначено, що такі відомості не підтверджені в належний спосіб, є надуманими та таким, що підлягають скасуванню.

З посиланням на норми Конституції України, КУпАП, рішення ЄСПЛ, просили позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.10.2024 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.10.2024 поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове зсідання з викликом учасників справи. Витребувано докази.

13.11.2024 надійшли документи на виконання вищезазначеної ухвали.

Ухвалою суду від 04.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Витребувано докази.

14.11.2024 та 10.12.2024 надійшли відповіді на виконання вищезазначеної ухвали, які зводяться до того, що у зв`язку із обмеженими технічними можливостями відеозапис вчиненого правопорушення та відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відео реєстратор (камери) 468912, видалені із серверу УПП в Полтавській області ДПП, за терміном їх зберігання, тому надати їх суду не виявляється за можливе.

13.11.2024 надійшов відзив на позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги повністю, просила позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 надавав працівникам поліції для огляду пластикове посвідчення водія, проте останні не взяли його до уваги, оскільки у планшеті воно у них не відображалося, а причини такого не відображення працівником поліції не з`ясовані. Підстави зупинки автомобіля неправомірні, доказів підстав зупинки не надано. ОСОБА_1 просив надати для огляду планшет із записом щодо позбавлення його права керування, проте у такому клопотанні відмовлено.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. У відзиві просила розглядати справу у відсутність представника.

У відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову повністю через його безпідставність та необґрунтованість.

В обґрунтування відзиву з посиланням на положення ПДР України, КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух» та на суть правопорушення, що викладено в оскаржуваній постанові зазначено, що під час перевірки особи водія (14.09.2023) встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 у справі №761/9741/23 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Та, станом на 14.09.2023 була відсутня інформація про оскарження постанови вищезазначеного суду, у зв`язку з чим прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.4 ст. 126 КУпАП прийнято рішення про складання адміністративного матеріалу щодо позивача. Зазначено, що на момент отримання позову (25.10.2024) у зв`язку із обмеженими технічними можливостями відеозапис вчиненого правопорушення та відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відео реєстратор камери 468912, видалені із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не є можливим.

02.01.2025 на підставі ч.9 ст. 205 КАС України суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №012924 від 14.09.2023 судом встановлено, що інспектор взводу №2 роти №2 БУПП в Полтавській області ДПП притягнув ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ч.4 ст. 126, ч.5 ст.121, ч.2 ст. 122 з урахуванням ст. 36 КУпАП та наклав на останнього стягнення в розмірі 20 400 грн. Копію постанови ОСОБА_1 направлено рекомендованим листом від 15.09.2023 (а.с.3, 7).

Суть правопорушення згідно з зазначеної постанови наступна 14.09.2023 об 11:05 год. Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Івана Приходька, 14/5, громадянин керував ТЗ обладнаним засобом пасивної безпеки, був не пристебнутим ременем безпеки, також під час руху ТЗ користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руці, також керував ТЗ будучи особою позбавленою права керування ТЗ, Шевченківським рс м. Києва від 21.04.2023, чим порушив п.п.2.3 в, 2.9д та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Слід одночасно зазначити, що з огляду на зазначене, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення вищезазначених адміністративних правопорушень потрібна наявність головних обставин - керування особою транспортним засобом з відповідними порушеннями, а саме, не пристебнутий ременем безпеки, під час руху користування засобом зв`язку тримаючи його в руці, керування ТЗ будучи позбавленим права керування відповідно до постанови суду.

Із посвідчення водія НОМЕР_1 (а.с.11) судом встановлено, що останнє видано 13.01.2015 р. на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії А,В,С.

Із копії постанови Київського апеляційного суду від 20.10.2023 р. (а.с.16-24) судом встановлено, що апеляційну скаргу задоволено, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Із відповіді УПП в Полтавській області ДПП від 12.07.2024 №А-490/41/26/01-2024 (а.с.80) судом встановлено, що в підсистемі «Адміністративна практика» ІКС «ІПНПУ» є інформація про складання відносно ОСОБА_1 09.03.2023 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №438322 за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням 21.04.2023 Шевченківським районним судом міста Києва стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Інформація про прийняте 20.10.2023 рішення Київським апеляційним судом про скасування вищезазначеної постанови від 21.04.2023 та закриття провадження з підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП в системі ІПНП відсутня.

Із листа УПП у місті Києві від 23.09.2024 №1755у/41/11/4/02-2024 (а.с.82) судом, зокрема, встановлено, що до ІКС «ІПНПУ» внесені зміни відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме постанова Київського апеляційного суду №33/824/4510/2023 від 20.10.2023 щодо скасування постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що станом на 12.07.2024 у системі ІПНП інформація про скасування постанови суду від 21.04.2023 відсутня, відповідні зміни внесені станом на 23.09.2024.

Відповідно до п.п.2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.2.9д ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.10 ст.15 ЗУ «Про «дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встанчеовлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідальність за вказане порушення, передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що на підтвердження фактичних обставин справи відповідачем не надано суду доказів, що зазначені в оскаржуваній постанові, через закінчення терміну їх зберігання.

Матеріали справи не містять інформації про направлення позивачу копії оскаржуваної постанови, а наданий відповідачем список №15.09.2023 ф.103 рекомендовані листи (а.с.113), суд визнає недостовірним доказом, оскільки зазначений список не містить відбитку печатки та підпису відповідного працівника відділу поштового зв`язку, як і відсутні дані про відправника, тому надана форма належним чином не оформлена, відповідно наявні обґрунтовані сумніви у достовірності її даних щодо, зокрема, направлення копії оскаржуваної постанови позивачу у справі.

Визнає суд недопустимим доказом і трекінг відправлення, в частині відправлення 926 (а.с.114), оскільки з останнього видно, що останній не є прямим відображенням даних сайту Укрпошти станом на 05.11.2024 (дата посвідчення - згідно з оригіналом), а фактично відображає збережені дані по порядку, без назви граф у яких відображена інформація та відповідно з можливістю коригування даних.

В судовому засіданні 04.12.2024 судом відстежено на сайті Укрпошта дані по штрих-коду 926, згідно з відповіді дані про відправлення за вказаним номером на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі (а.с.121).

З матеріалів справи встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, яка постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2023 скасована, а провадження у справі закрито з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції у постанові від 20.10.2023 встановлено, що оскаржувану постанову Шевченківським районним судом м. Києва винесено 21.04.2023 за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З ЄДРСР видно, що постанову до Реєстру надіслано 24.06.2023. Згідно з наявним в матеріалах справи супровідним листом, 21.04.2023 на адресу ОСОБА_1 надіслано копію постанови, проте дані про її отримання ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Тому, доводи викладені в апеляційній скарзі щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріалами справи не спростовані.

Матеріали справи, як і сама оскаржувана постанова, не містять даних про те, чи набрала законної сили станом на 14.09.2023 постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023, чи звернута остання до виконання, чи було вилучено посвідчення водія у ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, чи направлялася вимога до ОСОБА_1 щодо негайної здачі посвідчення водія до уповноважених органів поліції, у випадку, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено.

У відзиві відповідача не зазначено з яких джерел поліцейським отримана інформація на планшеті про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, як і не зазначено про набрання законної сили постановою суду станом на 14.09.2023.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Із позовної заяви та пояснень представника позивача наданих в судовому засіданні судом встановлено, що позивач був готовий надати для огляду всі необхідні документи, проте співробітники поліції відмовилися від їх огляду, зазначивши, що в них на планшеті є інформація про відсутність відомостей щодо права на водіння автотранспортним засобом у ОСОБА_1 .

Проте, відповідачем не надані докази відеозапису правопорушення з відеокамери 468912, як і не надані докази наявної інформації про набрання законної сили постановою суду від 21.04.2023 станом на 14.09.2023.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушень, в яких звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним доказом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (належні відеодокази).

Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що доказів, які були б узгоджені між собою та «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень за ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, суду не надано.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121,ч.2 ст.122 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення за ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121,ч.2 ст.122 КУпАП КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн, тому зазначена сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення посправі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №012924 від 14.09.2023 року винесену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко