Справа № 640/2593/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Вєкуа Н.Г. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Справа № 640/2593/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання

Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву»

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву»(далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати за ОСОБА_1 , право на отримання пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» щодо не направлення до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріалів щодо призначення мені - ОСОБА_1 , пенсії;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» підготувати та направити до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріали щодо призначення - ОСОБА_1 , пенсії з 01.01.2017.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд виходив з того, що Відповідачем було направлено пакет документів директору Департаменту персоналу МВС України для вивчення, за наявності підстав, подальшого скерування документів заявника до пенсійного органу.

Також суд першої інстанції зазначив, що вимога визнати за ОСОБА_1 , право на отримання пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки Позивач в позовній заяві не описав та не навів жодних доводів щодо відмови уповноваженого органу на призначення пенсії.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про задоволення його позову в повному обсязі, наполягаючи на наявності у нього права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови ПВСУ №4 від 15.04.2005.

При цьому, Апелянт стверджує про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності доказів відмови в отриманні пенсії, оскільки у матеріалах справи наявні листи від Відповідача, яким йому відмовлено в оформленні пенсії.

Також ОСОБА_1 зазначає, що Відповідач направив документи вже під час судового розгляду цієї справи, а суд першої інстанції не з`ясував повноту та відповідність направлених документів вимогам законодавства та рішення, яке було прийнято уповноваженим структурним підрозділом МВС України.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні цієї справи було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цієї справи.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2023 та від 20.11.2024 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

У своєму відзиві Відповідач стверджує про відсутність підстав для призначення пенсії, оскільки станом на момент звільнення Позивача, він не досягнув 45-річног віку.

Також Відповідач зазначив, що Державна установа скерувала пакет документів для призначення Позивачу пенсії до Департаменту персоналу МВС України для їх вивчення та, за наявності підстав, їх направлення до пенсійного органу.

6. Апелянтом подано відповідь на відзив у якій він повторно зазначає доводи, які вже були ним викладені письмово у заявах по суті справи. Також ОСОБА_1 зазначає, що направляв до Відповідача додаткові документи, які впливають на розмір призначеної пенсії.

7. Відповідачем подано заперечення, наполягаючи на тому, що постанова Пленуму ВСУ від 15.04.2005 №4 не змінює положення норми ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

Також Державна установа «ТОМ МВС України по м. Києву» зазначає про відсутність правових підстав направляти документи щодо перебування та проходження військової служби Позивачем з лютого 2022 по липень 2022 року.

8. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.09.2019 Позивач звернувся із заявою до ГУ МВС України в м. Києві в якій просив подати документи для оформлення йому пенсії.

Листом ГУ МВС України в м. Києві від 10.10.2019 № 1/1096-Пд повідомлено Позивача про те, що останній не є уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії.

30.10.2019 Позивач звернувся із заявою до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" щодо збору документів для призначення пенсії.

Листом Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 17.12.2019 № 33/31/1-219 позивача повідомлено про те, що відповідно до висновку затвердженого керівником управління роботи з персоналом ГУ МВС України у Позивача відсутня вислуга, яка дає право на призначення пенсії.

Крім того, 08.01.2019 Позивач повторно звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" що розрахунку вислуги років.

Однак, листом Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" від 09.01.2020 № 33/31/1-7 Позивача повідомлено про те, що наявна у Позивача вислуга років не дає підстав в силу п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для опрацювання питання призначення пенсії.

Листом від 29.12.2021 №33/31/1-862 Відповідач повідомив Позивача про те, що підстави для підготовки документів відсутні, оскільки станом на день звільнення Позивач не досягнув 45-річного віку.

Позивач, вважаючи, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині підготовки та направлення до уповноваженого структурного підрозділу МВС України матеріалів щодо призначення йому пенсії, звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Також судом першої інстанції встановлено, що згідно листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» від 11.02.2023 №33/31/1-85, державною установою направлено пакет документів директору Департаменту персоналу МВС України для вивчення, за наявності підстав, подальшого скерування документів заявника до пенсійного органу.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року (далі - Порядок № 3-1), Інструкцією про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженою наказом МВС України від 17.09.2018 № 760 (далі - Інструкція №760).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, чинного станом на момент досягнення Позивачем 45-річного віку, передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктами 12 і 13 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

За пунктами 16-18 Порядку № 3-1, при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

За пунктом 1 Інструкції №760, ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з: 1) оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; 2) оформлення, обліку та видачі посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків "Ветеран війни - учасник бойових дій" (далі - нагрудні знаки) та листів талонів на право одержання ветераном війни проїзних документів (квитків) із 50-відсотковою знижкою їх вартості.

Частиною 3 розділу І Інструкції №760 визначено, що уповноважені структурні підрозділи визначені МВС, структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.

Наказом МВС України від 25.02.2019 № 129 "Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій", таким уповноваженим органом визначено Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС. Наказом Міністерства внутрішніх справ від 23.12.2019 № 1088 "Про внесення змін до Структури апарату Міністерства внутрішніх справ України", Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України реорганізовано у Департамент персоналу МВС України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що на уповноважені структурні підрозділи служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

12. Аналізуючи доводи Апелянта в частині щодо визнання за ОСОБА_1 , права на отримання пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів зазначає, що, у відповідності до ст. 49 Закону України №2262-XI, виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України №2262-XIІ.

13. Оскільки у матеріалах справи відсутнє рішення територіального органу Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про передчасність позову у цій частині на тій стадії правовідносин, яка розглядається судом.

14. Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим твердження Відповідача про те, що у Позивача відсутні підстави для призначенням пенсії на підставі п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" з огляду на недосягнення ним 45-річного віку станом на момент звільнення з огляду на наступне.

15. Так, станом на дату досягнення Позивачем 45-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) діяла редакція Закону України від 04.07.2002 "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", пункт "б" ст. 12 якої викладено наступним чином: пенсія за вислугу років призначається особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Наведена норма відрізняється від чинної на дату звернення за призначенням пенсії, зокрема формулюванням щодо досягнення 45-річного віку.

Так, у 2021 році регламентоване право на пенсію за вислугу років у разі досягнення 45-річного віку на день звільнення зі служби, у той час, як у редакції Закону від 04.07.2002 № 51-IV таке право виникало незалежно від підстав та часу звільнення.

16. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Згідно з висновків, висловлених Верховним Судом України у постановах від 10.02.2015 у справі № 21-630а14, від 01.07.2014 у справі № 21-244а-14 та Верховним Судом від 16.07.2019 у справі № 686/651/17, від 30.01.2018 у справі № 539/3872/14-а застосуванню підлягає Закон № 2262 в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

17. Враховуючи вказане вище, незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в статті 12 Закону № 2262 особи, які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку (до набрання чинності Законом України від 04.04.2006 № 3591-IV) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

18. Оскільки станом на час досягнення Позивачем 45 років діяла редакція п. "б" ст. 12 Закону № 2262, яка давала йому право на призначення пенсії за вислугою років незалежно від підстав та часу звільнення, то подальші зміни в законодавстві не можуть позбавити його права на пенсійне забезпечення за умови дотримання інших обов`язкових показників, а саме: наявність загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 04.05.2022 у справі № 640/25383/19.

19. У контексті зазначеного, колегія суддів відзначає, що попри твердження Відповідача про відсутність у Позивача права на призначення пенсії, після постановлення судом першої інстанції ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №640/2593/22, Відповідач, листом від 11.02.2022 №33/31/1-85 направив пакет документів директору Департаменту персоналу МВС України, тобто самостійно виправив порушення, яке було предметом спору в цій справі.

20. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що відповідність вимогам законодавства документів, які були направлені Відповідачем та правомірніть/протиправність рішень, дій, бездіяльності Департаменту персоналу МВС України за наслідком їх розгляду не належать до предмету спору безпосередньо у цій справі. Як предмет чи підстави позову зазначені обставини ОСОБА_1 у суді першої інстанції не заявлялися та судом не досліджувалися.

21. З огляду на викладене вище, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів Позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення на цій стадії спірних правовідносин.

22. Аналізуючи всі доводи Апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

23. Відповідно до ч.1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

24. Отже, оскільки, станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду, Відповідач вчинив дії, бездіяльність щодо вчинення яких була предметом розгляду у цій справі, підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення - відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю згідно з п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк