Справа № 524/11771/24
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/524/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С., розглянувши у судовому засіданні в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3151837 від 28.09.2024, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28.09.2024 відносно неї була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3151837 за ч.2 ст. 122 КУпАП. З постановою вона не погоджується, оскільки на її переконання неможливо однозначно визначити чи було порушення ПДР України.

В судовому засіданні 28.01.2025 позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Просила врахувати, що вона не створювала перешкод пішоходам, а тому вважає, що не вчиняла адміністративне правопорушення. Зазначила, що на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення її ознайомлено із відеозаписом і вона надала усні пояснення, в яких заперечувала факт порушення ПДР України .

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Департамент патрульної поліції Національної поліції України вказав, що проти задоволення позову заперечує. Просив врахувати, що факт порушення позивачем ПДР України було зафіксовано технічним засобом. Усні пояснення та доводи водія не спростовували факту вчиненого правопорушення.

В судовому засіданні 28.01.2025 представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Вказав, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 16.2 ПДР України, а не 18.1, як помилково вважає позивач.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

13.01.2025 замінено відповідача на Департамент патрульної поліції.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, що підтверджується постановою ЕНА №3151837.

В постанові зазначено, що 28.09.2024 водій, керуючи транспортним засобом, повертаючи праворуч не надав перевагу у русі пішоходам, чим порушив п. 16.2 ПДР України.

НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 16.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин(ст.77 КАС України)

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що згідно із ст.77 КАС України в даній справі обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності прийнятого відповідачем рішення суду надано відеозапис, здійснений відеореєстратором.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що видимість її транспортного засобу була не 100%.

Разом із тим, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що після закінчення позивачем маневру повороту на середині пішохідного переходу перебували пішоходи, що свідчить про те, що позивач не надала їм перевагу у русі, чим порушила п. 16.2 ПДР України.

На запитання суду позивач пояснила, що не зупинилась перед пішохідним переходом, оскільки не створювала перешкоди в русі пішоходам.

Суд відзначає, що порушення п. 16.2 ПДР України полягає у діях, які свідчать, що водій не надав пішоходам перевагу у русі, на відміну від п. 18.1 ПДР України на який посилалась позивач, який передбачає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Доказів, які б спростовували факт порушення позивачем ПДР України, позовна заява не містить.

З цих підстав, суд вважає, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Інших доводів, щодо необґрунтованості оскаржуваної постанови позивач не навів, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ