Справа № 308/15241/24
Суддя: Деметрадзе Т. Р.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Корень В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовною заявою адвоката Юхимович Світлани Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Юхимович С.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №3466-1 від 02.09.2024.

В позові вказує, що відповідно довідки №1621- від 17.07.2024 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та має задеклароване фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що з урахуванням встановленого в Україні порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, 19.07.2024 позивач був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 та виконав встановленні мобілізаційним законодавством вимоги, оновив свої персональні дані протягом 60 днів та пройшов ВЛК за висновками якої визнаний придатним до військової служби.

Зазначає, що 02.09.2024 перебуваючи у м. Ужгород Закарпатської області у робочих питаннях, до позивача та його колеги підійшли особи у поліцейській формі та запитали їх дані та документи. Після надання особистих даних на вимогу поліцейських, останні без будь-яких пояснень застосувавши до ОСОБА_1 та його колеги фізичну силу примусово доставили їх до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після уточнення даних, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було запропоновано пройти військово-лікарську комісію, на що ним було зазначено про те, що він, як особа, яка перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , 19.07.2024 військово-лікарську комісію пройшов.

Незважаючи на надані ним пояснення та пред`явлення відповідних документів, позивач вчергове на вимогу працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 пройшов ВЛК у приміщенні цього РТЦК. Однак, начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол №3466 від 02.09.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що позивач відмовився отримувати направлення для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим допустив порушення вимог абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Того ж дня, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 виніс постанову №3466-1 від 02.09.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 000 гривень, не зважаючи на те, що він пояснив про своє бажання проходити його за місцем реєстрації.

Представник позивача наголошує, що законодавством імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності. Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Вказує, що позивач не був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_7 у встановлений пп. 2 п. 1 Додатку 2 постанови КМУ №1487 від 30.12.2022, спосіб та не отримував від жоден з передбачених пп. 2 п. 1 Додатку 2 постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 документ, в якому б зазначалось про строки проходження медичного огляду.

При цьому, в протоколі міститься лише посилання на «направлення» та не зазначено про те, що до нього додається таке «направлення на ВЛК». В оскаржуваній постанові відповідачем не враховано та проігноровано те, що «направлення на ВЛК» не є тотожнім таким документам як «мобілізаційне розпорядження, повістка, розпорядження».

Крім того, адмінсправу було розглянуто в день примусової доставки ОСОБА_1 до ТЦК без повідомлення про розгляд справи, за цей час він не мав змоги підготуватися до розгляду, залучити захисника, ознайомитись з матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним, просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними, скасувати постанову №3466-1 від 02.09.2024, а провадження по справі закрити, та вирішити розподіл судових витрат.

Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник подала заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за без їх участі та задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд проводить розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Зважаючи на ту обставину, що постанова винесена 02.09.2024, натоміть позивач був призваний для проходження військової служби за мобілізацією та направлений на навчання, останній оскаржує постанову РТЦК та мав можливість отримати правову допомогу лише через деякий час, суд приходить до переконання, що позивачу необхідно поновити строк на подання даного позову.

Як вбачається з протоколу №3466 від 02.09.2024 про адміністративне правопорушення, 02.09.2024 приблизно о 08.10 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників Національної поліції України, де останній відмовився отримувати направлення для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_6 для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абзац 4 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 №3466-1 від 02.09.2024 за вищевказаних обставин позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25 000 грн.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із вказаної постанови вбачається, що 02.09.2024 о 08.10 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників Національної поліції України, де останній відмовився отримувати направлення для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_6 для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив абзац 4 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказана постанова була винесена за результатом розгляду протоколу №3466 від 02.09.2024.

Статтею ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно довідки №1621- від 17.07.2024 позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та має задеклароване фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з наявних у матеріалах справи скрін-копій військо-білкового документу позивача вбачається, що 19.07.2024 позивач був взятий на військовий облік 4-м відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 та виконав встановленні мобілізаційним законодавством вимоги, - оновив свої персональні дані протягом 60 днів та пройшов ВЛК за висновками якої визнаний придатним до військової служби. Також містяться відомості про те, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК 02.09.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Так, у протоколі №3466 від 02.09.2024 про адміністративне правопорушення та постанові №3466-1 від 02.09.2024 вказано, що ОСОБА_1 порушив абзац 4 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вищевказаною нормою ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Суд зазначає, що відповідно до доданої до позову скрін-копії витягу з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_1 з 19.07.2024 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , того ж дня оновив свої персональні дані, пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої він визнаний придатним до проходження військової служби.

Також з іншої скрін-копії витягу Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» вбачається, що позивач також пройшов військово-лікарську комісію 02.09.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За такого, суд відхиляє доводи, викладені у постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №3466-1 від 02.09.2024 про те, що ОСОБА_1 відмовився отримувати направлення для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки вищевказаною скрін-копією витягу Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» підтверджено, що позивач пройшов військово-лікарську комісію 02.09.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Більше того, відповідачем не надано доказів тому, що ОСОБА_1 дійсно відмовлявся від отримання направлення для проходження медичного огляду та проходження медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Представником відповідача відзиву на позов надано не було, так само і не надано суду належних доказів щодо підтвердження своєї позиції, не спростовано доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому доводи позивача, наведені в позовній заяві не викликають сумніву, оскільки відповідачем жодних належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення не надав.

За таких обставин постанова №3466-1 від 02.09.2024 року за справою про адміністративне правопорушення підлягає до скасування, а провадження по справі підлягає закриттю.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,6 грн. на користь позивача.

На підставі ст. 210-1, ст.ст. 247, 251, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 77, 122, 210, 241, 243, 286, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із вказаним позовом.

Позовну заяву адвоката Юхимович Світлани Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову №3466-1 від 02.09.2024 року, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 605,6 грн. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.Р. Деметрадзе