Справа № 580/9034/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення без розгляду частини позовних вимог

29 січня 2025 року справа № 580/9034/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому, просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення ОСОБА_1 з 29 березня 2022 року розміру грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13. 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 201 7 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з 29 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядовою і начальницького складу та деяких інших осіб, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, лопаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведения ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня, календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, ІЗ, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з 01 січня 2023 року по 15 травня 2023 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , у відповідності до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року 159, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення за період з 29 березня 2022 року по 15 травня 2023 року включно за весь час затримки виплати, а саме за період з 29 березня 2022 року по день фактичної виплати грошового забезпечення.

Ухвалою від 16.09.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 20.11.2024 суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачеві строк для надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення в суд за період з 19.07.2022 по 15.05.2023 з обґрунтованими доказами на її підтвердження.

Позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якої, з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 31.10.2024 № 500/7140/23, зазначив, що у правовідносинах щодо виплати сум грошового забезпечення, що належать військовослужбовцю на день виключення зі списків особового складу - підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Позивач зазначає, що перебіг процесуального строку звернення до суду, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, щодо спірних правовідносин про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 30.04.2023 розпочинається з 29.08.2024 - дня, коли позивач дізнався про порушення свого права на оплату праці. Зазначив, що грошовий атестат від 15.05.2023 № 4051 не містить сум грошового забезпечення, нарахованих та виплачених позивачу за період з 19.07.2022 по 30.04.2023, як і не містить розрахунків, з якого особа, що не володіє спеціальними знаннями в галузі фінансів та бухгалтерії, могла б дізнатися, що нарахування проводиться неправильно, а тому дата вручення позивачу грошового атестата від 15.05.2023 № 405 не може вважатись днем, коли позивач дізнався про порушення свого права на оплату праці в розумінні ч. 1 ст. 233 КЗпП України принаймні за період з 19.07.2022 по 30.04.2023. Звернув увагу, що введення правового режиму воєнного стану перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з практичною можливістю дотримання позивачем процесуальних строків звернення до суду з даним предметом спору, оскільки останній перебуває на військовій службі, будучи залученим до завдань з оборони держави у визначених місцях.

Під час вирішення питання щодо звернення позивача із позовними вимогами за період з 19.07.2022 по 15.05.2023, в межах строку звернення, суд зазначає таке.

Ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголосив, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, від 07.09.2023 у справі № 280/1340/23.

Суд врахував, що до 18.07.2022 положення статті 233 КЗпП України не обмежували строком звернення право особи на звернення із заявою про вирішення трудового спору, у зв`язку із чим позовні вимоги за період з 29.03.2022 по 18.07.2022 не обмежені будь-яким строком звернення до суду.

Водночас, стосовно періоду з 19.07.2022 по 15.05.2023 в спірних правовідносинах законодавчо слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 233 КЗпП України (в редакції, яка набрала чинності з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, із набранням 19.07.2022 чинності Законом № 2352-ІХ, частини перша та друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції, й аналізуючи положення цієї статті у часових межах існування її юридичних норм (тобто як у її редакції, чинній до 19 липня 2022 року, так і в чинній її редакції) у зіставленні з нормами пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України, згідно із якими під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Суд врахував, що відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 11.12.2023 у справі № 990/235/23, строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії карантину. Тобто якщо під час дії карантину на всій території України існували чи виникли підстави (з якими пов`язується відлік строку) для звернення до суду за вирішенням трудового спору, то строк на це звернення не обмежувався строками, які визначені у статті 233 КЗпП України, а продовжувався на строк дії карантину. З припиненням дії карантину - якщо строк, встановлений у статті 233 КЗпП України, був прив`язаний до нього - закінчується і строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, тримісячний строк для звернення позивача до суду із цим позовом за період з 19.07.2022 по 15.05.2023 був продовжений на період дії карантину та завершився 30 вересня 2023 року.

Суд встановив, що згідно витягу із наказу № 143 від 15.05.2023 позивач із 15.05.2023 виключений зі списків особового складу частини НОМЕР_1 у зв`язку із вибуттям до нового місця служби с. Озерна Білоцерківського району, Київської області.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, грошовий атестат або довідка про грошові виплати.

Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті (п. 7 розділу ІV Порядку № 260).

Таким чином, під час звільнення/переведення до подальшого проходження служби, військовослужбовцям видається грошовий атестат, у якому зазначаються складові грошового забезпечення із відображенням у числових значеннях у гривні.

Суд встановив, що ВЧ НОМЕР_1 ознайомила позивача із грошовим атестатом від 15.05.2023 № 4051 (а.с. 37), про що свідчить підпис позивача у грошовому атестаті, у якому містяться відомості про розмір посадового окладу та окладу за військове звання. Таким чином під час переведення для подальшого проходження служби з ВЧ НОМЕР_1 позивач письмово повідомлений про суми, нараховані та виплачені йому при переведенні.

Проте, до суду з цим позовом позивач звернувся лише 11.09.2024. Вказане свідчить про пропуск позивачем тримісячного процесуального строку на звернення до суду, передбаченого ч.1 ст. 233 КЗпП України.

Суд зазначає, що зазначені у грошовому атестаті відомості містять цифрові значення розміру посадового окладу, окладу за військовим званням у гривневому виразі та відомості про тарифний розряд за посадою позивача (2470/1,4 - тарифний коефіцієнт за тарифним розрядом позивача), які безпосередньо шляхом ділення вказують на розмір прожиткового мінімуму, застосованого під час обчислення грошового забезпечення позивача та не потребують володіння спеціальними знаннями в галузі фінансів та бухгалтерії,

Суд врахував, що довідка про розмір грошового забезпечення від 15.08.2024 № 2675 містить ті самі відомості, що і грошовий атестат від 15.05.2023 № 4051, тобто містять цифрові значення розміру посадового окладу, окладу за військовим званням у гривневому виразі та відомості про тарифний розряд за посадою позивача.

З урахуванням зазначеного, отримання позивачем довідки про розмір грошового забезпечення від 15.08.2024 № 2675 не змінює дату, з якої позивач вважається повідомленим про розмір посадового окладу, окладу за військовим званням та не може слугувати відправною точкою для обчислення строку звернення із цим позовом, вона лише вказує на час, коли позивач почав вчиняти активні дії з метою реалізації свого права.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, яку висловив Верховний Суд у постанові від 04 жовтня 2024 року у справі № 200/1643/24.

Суд також врахував, що 15.05.2023 позивач не був звільнений з військової служби, а переведений до іншого місця служби та продовжує проходити військову службу, про що позивач зазначає у поданій заяві. Таким чином, обставини цієї справи різняться із обставинами справи № 500/7140/23 на висновки Верховного Суду у якій посилається позивач та не можуть бути враховані, оскільки не є релевантними до правовідносин у справі, що розглядається.

Позивач також вважає, що введення правового режиму воєнного стану перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з практичною можливістю дотримання позивачем процесуальних строків звернення до суду з даним предметом спору, оскільки останній перебуває на військовій службі, будучи залученим до завдань з оборони держави у визначених місцях.

Надаючи оцінку вказаним посиланням, суд зазначає, що перебування позивача на військовій службі не перешкодило йому звернутися у липні 2024 із заявою до відповідача щодо отримання інформації про розміри нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, як і не перешкодило у вересні 2024 звернутись із цим позовом до суду, у зв`язку із чим вказані доводи суд оцінює критично.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі № 160/6430/20.

З урахуванням зазначеного, заявлені підстави для поновлення строку звернення до суду суд вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті в якості поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, оскільки позивач не зазначив жодних обставин та не надав належних доказів на підтвердження об`єктивної неможливості звернення позивача до суду із цим позовом у період із 01.10.2023 до 11.09.2024.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необхідність залишення позову без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 19.07.2022 до 15.05.2023 включно.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 240, 241, 248, 256, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії забезпечення за період з 19.07.2022 до 15.05.2023 включно залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана 29.01.2025.

СуддяВасиль ГАВРИЛЮК