Справа № 520/9318/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р. №520/9318/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексеенко, буд. 106, м. Дніпро, 49008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо відмови в переведенні на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 - неправомірними;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування ОСОБА_1 та виплату пенсії з моменту її первинного звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 вона у 2023 році вдруге звернулась до територіального органу пенсійного фонду Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою і документами щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 26 та ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивачка із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не погоджується та вважає його протиправним, у зв`язку із чим звернулась до адміністративного суду із позовною заявою.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто вказану заяву позивачки та 03.01.2024 прийнято рішення № 57 про відмову в проведенні перерахунку, яке мотивовано тим, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку за наявності страхового стажу у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років. У разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 страхового стажу, передбаченого частинами 1 і 2 статті 26 Закону № 1058, право на призначення пенсії мають особи після досягнення років за наявності страхового стажу від 15 до 24 років. ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю; на момент звернення не досягла 65-річного віку та не набула 29 років страхового стажу. Страховий стаж позивачки становить 16 років 06 місяців 27 днів, отже право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058 виникне після 65-річного віку. Право на перехід пенсії у зв`язку з втратою годувальника у Позивача з 26.12.2023 відсутнє через відсутність у позивачки необхідного страхового стажу 29 років. У зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV від 09.07.2003.

20 червня 2000 року позивач розірвала шлюбні відносини із ОСОБА_2 .

Після розлучення позивачка з чоловіком залишились проживати разом за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 .

З моменту розірвання шлюбу, продовжуючи жити разом, ОСОБА_1 з чоловіком мала спільний бюджет, який складався з його заробітної плати та її пенсії і доходів від нашого підсобного господарства, разом володіли і користувались майном.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.04.2021 по справі №629/993/21 позовні вимоги про визнання факту сумісного проживання та перебування на утриманні задоволено. Визнано спільне проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 в період з 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач 20.07.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що розглянуло заяву за принципом екстериторіальності, від 26.07.2021 №57 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника і у зв`язку з тим, що відповідно до статті 36 Закону України №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. За наданими документами страховий стаж годувальника складав 19 років 9 місяців (період навчання з 01.09.1976 по 20.06.1980 та стаж за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до ст.40 Закону №1058 з 01.01.2004 по грудень 2019 рік). До підрахунку не взято період проходження військової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 та стаж роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , заповненої 20.01.1983, оскільки дата народження у даних документах вказана ІНФОРМАЦІЯ_6 , а згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.12.2019 - 22.08.1961.

Позивачка, не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, звернулась до суду із позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року у справі № 520/511/23 (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 520/511/23) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.07.2021 №57 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по втраті годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.07.2021 про переведення на пенсію по втраті годувальника та додані до неї документи з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

26.12.2023 позивач звернулась із заявою № 6763 про перерахунок пенсії, а саме «перехід на інший вид пенсії» (у зв`язку з втратою годувальника).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто вказану заяву позивачки та 03.01.2024 прийнято рішення № 57 про відмову в проведенні перерахунку, яке мотивовано тим, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку за наявності страхового стажу у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років. У разі відсутності, починаючи з 01.01.2019 страхового стажу, передбаченого частинами 1 і 2 статті 26 Закону № 1058, право на призначення пенсії мають особи після досягнення років за наявності страхового стажу від 15 до 24 років. ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю; на момент звернення не досягла 65-річного віку та не набула 29 років страхового стажу. Страховий стаж позивачки становить 16 років 06 місяців 27 днів, отже право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058 виникне після 65-річного віку. Право на перехід пенсії у зв`язку з втратою годувальника у Позивача з 26.12.2023 відсутнє через відсутність у позивачки необхідного страхового стажу 29 років.

Позивачка, не погоджуючись з вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-ІVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Так, за змістом абзацу 1 частини першої статті 36 Закону №1058-ІV(в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, зазначеною нормою закону визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону №1058-ІV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26цього Закону, - довічно.

Таким чином, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Суд зазначає, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі № 520/511/23 констатовано, що ОСОБА_1 отримує дострокову пенсію по віку на підставі ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як жінка, яка народила п`ятеро і більше дітей і виховала їх до шестирічного віку, тобто позивачка отримувала пенсію за Законом №1058-IV на момент смерті годувальника, що, в свою чергу, підтверджує факт непрацездатності ОСОБА_1 та набуття нею права на призначення (переведення) пенсії по втраті годувальника.

Водночас, висновок відповідача, покладений в основу рішення від 03.01.2024 № 57 про відмову у призначені пенсії, щодо відсутності у позивачки достатнього страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV, суд вважає помилковим, оскільки положення статті 36 Закону №1058-ІV, яким визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язує право на такий вид пенсії з наявністю певного страхового стажу утриманця.

Інших підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідачем не зазначено, а рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.01.2024 № 57 не містить.

Відтак, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.01.2024 № 57 є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин позивачка, як дружина померлого годувальника, з 20.07.2021 (моменту первинного звернення про переведення на пенсію по втраті годувальника) набула право на переведення на пенсію по втраті годувальника, враховуючи, що позивачка є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (її чоловіка), а необхідний трудовий стаж померлого годувальника підтверджено рішенням суду у справі 520/511/23, яке набрало законної сили.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовляючи у переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника, допустило протиправні дії, що призвели до порушення права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника, відтак з метою відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, суд вважає за необхідне перевевести ОСОБА_1 з 20.07.2021 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивачки.

Позовні вимоги щодо здійснення нарахування та виплати позивачці пенсії по втраті годувальника задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені на майбутнє, оскільки наразі позивачку на виконання рішення у даній справі ще не переведено на пенсію по втраті годувальника.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексеенко, буд. 106, м. Дніпро, 49008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.01.2024 № 57 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по втраті годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 20.07.2021 на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко