Справа № 160/31508/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
27.11.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відділу перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2022 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області № 07-47/1041/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 151837,20 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2023 року ОСОБА_1 , як судці у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1042/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70 % від суддівської винагороди судді господарського суду 164260,80 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2024 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області № 07-47/1044/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70 % від суддівської винагороди судді господарського суду 185313,60 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відділу перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:
- позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 160 КАС України, відповідно до кількості учасників справи.
На виконання вимог ухвали від 06.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла уточнена позовна заява з урахуванням недоліків вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху та позовними вимогами в наступній редакції:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2022 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1041/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 151837,20 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2023 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1042/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 164260,80 грн., з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2024 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1044/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 185313,60 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.
Цією ж ухвалою витребувано у відповідача-1 належним чином завірену копію пенсійної справи позивача - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
23.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача-1 надійшли докази направлення відзиву.
25.12.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилається на приклади судової практики та зазначає, що Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач 2 незаконно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, посилаючись на іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.
30.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача-2 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. Розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік, статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік, статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік, статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік в Україні установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні. Отже, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 не відбулося. В довідках Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1041/24 від 29.10.2024 року, №07-47/1042/24 від 29.10.2024 року, №07-47/1044/24 від 29.10.2024 року суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці була обчислена із прожиткового мінімуму як для працездатних осіб. Відтак, у вище вказаних довідках містяться альтернативні судження щодо розміру суддівської винагороди, яка б враховувалася для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що унеможливлює її застосування для визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці Позивача.
14.01.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилається на приклади судової практики та зазначає, що довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок, а має виключно інформаційний характер про зміну розміру окладу судді та інших сум доплат які розраховуються від нового розміру окладу станом на 1 січня відповідного календарного року. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 04.02.2021 року №239/0/15-21 позивача звільнено з посади судді Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2021 року №97-К позивача відраховано зі штату суду з 19.03.2021 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку у відповідача-1 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі №160/16569/21.

Господарським судом Дніпропетровської області складено довідки-розрахунки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці щодо позивача:

1) від 29.10.2024 року №07-47/1041/24 станом на 01.01.2022 року, розмір суддівської винагороди: 151837,20 грн;

2) від 29.10.2024 року №07-47/1042/24 станом на 01.01.2023 року, розмір суддівської винагороди: 164260,80 грн;

3) від 29.10.2024 року №07-47/1044/24 станом на 01.01.2024 року, розмір суддівської винагороди: 185313,60 грн.

13 листопада 2024 року позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про проведення перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням відповідача-2 від 20.11.2024 року №82 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищевказаних довідок-розрахунків. В обґрунтування рішення зазначено, що довідки не відповідають порядку оформлення документів.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з відмовою відповідача-2 перерахувати розмір її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновлених довідок про розмір суддівської винагороди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно ч. 1-5 ст. 135 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Базовий розмір посадового окладу судді становить судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року №1928-IX у ст. 7 встановив на 2022 рік:

1) прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні;

2) прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX у ст. 7 встановив на 2023 рік:

1) прожитковий мінімум для працездатних осіб: 2684 гривні

2) прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: 2102 гривні.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року №3460-IX у ст. 7 встановив на 2024 рік:

1) прожитковий мінімум для працездатних осіб: 3028 гривні

2) прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: 2102 гривні.

Відповідно до ст. 1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років;

дітей віком від 6 до 18 років;

працездатних осіб;

осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 4 Закону №966-XIV прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг.

Порядок проведення науково-громадської експертизи встановлюється на принципах соціального партнерства та затверджується Кабінетом Міністрів України.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень законів України про Державний бюджет України на певний рік.

Закон України про Державний бюджет України на певний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.

Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону №966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). У межах касаційного перегляду судових рішень в цій справі колегія суддів звертає на нього увагу у сукупності з іншою аргументацією, про яку йдеться вище.

Верховним судом у постанові від 26.07.2023 року у справі №240/2978/22 викладено правову позицію, згідно якої Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Верховний суд у постанові від 12.09.2024 року у справі №580/2522/24 вказав, що отже, усі судді у відставці, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання, мають право на його перерахунок у разі зміни розміру складових суддівської винагороди.

Розмір суддівської винагороди, визначений ст. 135 Закону №1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про бюджет на відповідний рік.

Розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII.

За висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 13.09.2023 року у справі №240/44080/21, Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі положень законів України про державний бюджет України на певний рік.

Окрім цього, рішення відповідача-2, яке є предметом оскарження, не містить належної конкретизації підстав відмови у проведенні перерахунку пенсії, оскільки використовує формулювання загального характеру.

При цьому зауваження щодо неналежного оформлення довідки в будь-якому випадку не можуть зумовлювати відмову в проведенні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки згідно висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 12.09.2024 року у справі №580/2522/24 на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача-2 щодо відмови позивачу у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а викладені підстави для прийняття спірного рішення є необґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести позивачу перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає наступне.

Згідно правових висновків Верховного Суду, що містяться у постанові від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21 у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Оскільки в даній справі органом Пенсійного фонду України вже використано наявні у нього повноваження щодо вирішення питання, порушеного позивачем (проведення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі наданих довідок-розрахунків), наявні правові підстави для зобов`язання органу Пенсійного фонду України прийняти законне рішення по суті такого питання, оскільки в ході судового розгляду судом встановлено відсутність будь-якого іншого правомірного варіанту вирішення такого питання. При цьому таке зобов`язання не являтиме собою втручання в дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України, оскільки йдеться про єдиний правомірний варіант поведінки (проведення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі наданих довідок-розрахунків).

Окрім цього, оскільки в цій справі відповідач-2 розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності, а позивач перебуває на обліку у відповідача-1, обов`язок призначення та виплати пенсії позивачу залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації та проживання позивача, в зв`язку з чим ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №82 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.11.2024 року про відмову в проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці згідно із її заявою від 31.10.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2022 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1041/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 151837,20 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2023 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1042/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 164260,80 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату з 01 січня 2024 року ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Дніпропетровської області №07-47/1044/24 від 29.10.2024 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та становить 70% від суддівської винагороди судді господарського суду 185313,60 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна