Справа № 280/4740/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2025 року м.Дніпросправа № 280/4740/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 280/4740/24 (суддя Артоуз О.О., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області та зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області вчинити дії щодо перерахування коштів в розмірі 113 447,48 грн., сплачених ФОП ОСОБА_1 платіжною інструкцією №240 від 17.01.2024 із призначенням платежу 101 Єдиний податок за IV квартал 2023 року, на рахунок НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 11.03.2024 №0-0801;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 11.03.2024 №942/08-01-13-05-10, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області щодо ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він зареєстрований платником єдиного податку третьої групи зі ставкою 5%. 09 січня 2024 року позивачем подано відповідачу звітну податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 4 квартал 2023 року в сумі 113 447,48 грн., яка була прийнята відповідачем цього ж дня, та 17.01.2024 платіжною інструкцією №240, здійснено перерахування вказаної суми в розмірі 113 447,48 грн. із призначенням платежу 101 Єдиний податок за IV квартал 2023 року. З урахуванням того, що рахунок на який перераховано кошти, є рахунком для сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами з доходів платника податку у вигляді зарплати, а не єдиного податку з фізичних осіб, позивачем 05.03.2024 було подано відповідачу заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені. Позивач просив відповідача перерахувати кошти на рахунок для сплати єдиного податку з фізичних осіб. Листом від 07.03.2024 №9856/6/08-01-24-10-02 відповідач повідомив, що у нього відсутні підстави для перерахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 113 447,48 грн. При цьому, відповідачем було прийнято податкову вимогу від 11.03.2024 №0-0801, в якій відповідачем зазначено про наявність у позивача податкової заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб за 4 квартал 2023 року. Також відповідачем було прийнято рішення про опис майна (позивача) у податкову заставу, внаслідок наявності вказаного податкового боргу. Позивач вважає, що помилка щодо номера рахунку, при сплаті платіжною інструкцією №240 від 17.01.2024 єдиного податку за 4 кв. 2023 року в сумі 113 447,48 грн., не свідчить про несплату позивачем необхідної суми єдиного податку у визначений законодавством строк (до 10.02.2024 включно) і прийняття відповідачем податкової вимоги від 11.03.2024 №0-0801 та рішення про опис майна (позивача) у податкову заставу є неправомірними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, була подана апеляційна скарга. У скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що про помилково сплачені грошові зобов`язання може йти мова лише якщо платник податків - фізична особа або юридична особа не є платником певних податків взагалі, але помилково їх сплатив. В даному випадку не може йти мова про помилкову сплату ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб так як позивач є платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати, так як має найманих працівників.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис від 12.09.2019 номер 0104122.

Адреса місцезнаходження: Україна, 69121, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Товариська, буд. 16

Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види економічної діяльності за КВЕД: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 43.11 Знесення; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 71.11 Діяльність у сфері архітектури; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.10 Організація будівництва будівель; 42.11 Будівництво доріг і автострад; 42.13 Будівництво мостів і тунелів; 42.21 Будівництво трубопроводів; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 25.21 Виробництво радіаторів і котлів центрального опалення; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 20.09.2019 № 1012 позивач зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5 відсотків.

09 січня 2024 року позивачем подано податкову декларацію планика єдиного податку-фізичої особи підприємця за 2023 рік. В рядку 14 зазначено загальну суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 113 447,48 грн.

Згідно платіжної інструкції від 17.01.2024 № 240 17 січня 2024 року ФОП ОСОБА_1 перераховано на рахунок ГУ ДКСУ у Запорізькій області НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 113 447,48 грн. з призначенням платежу « 101 Єдиний податок за ІV квартал 2023 року».

05 березня 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Запорізькій області (Вознесенівська ДПІ (Дніпровський район м. Запоріжжя)) із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, в якій просив повернути кошти, сплачені 17.01.2024 у сумі 113447,48 грн. на рахунок UA0008479 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати», перерахувавши на рахунок UA0008479 «Єдиний податок з фізичних осіб». До заяви додано копію платіжної інструкції від 17.01.2024 № 240.

Листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 07.03.2024 № 9856/6/08-01-24-10-02 повідомлено позивачу про те, що у межах визначених ПКУ понять, сума сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати 11010100 в період використання платникрм найманої праці не може вважатися помилково сплаченою (п.п. 14.1.182 п. 14.1 ст. 14 ПКУ). Станом на дату надання відповіді неможливо встановити факт помилковості та/або надмірності переплати. З огляду на вищезазначене, у Вознесенівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій відсутні правомірні підстави для перерахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 113447,48 грн

На скаргу позивача від 19.03.2024 № 1903/1 щодо неправомірних дій податкової служби листом від 05.04.2024 № 9813/6/99-00-24-01-01-06 ДПС України повідомлено, що умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені ст. 43 ПКУ. Згідно з переліком форм оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по коду бюджетної класифікації 11010100 (податок на доходи фізичних осіб) для суб`єктів підприємницької діяльності передбачено ведення інтегрованої картки платника за формою № 15 (крім зобов`язань за актами перевірок), яка передбачає лише облік сум надходжень, водночас не передбачає обліку сум нарахувань, переплат, боргу. Отже, органи Державної податкової служби при поверненні помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань керуються ст. 43 ПКУ та Порядком. Враховуючи зазначене вище, повернення помилково та/або помилково сплачених податковим агентом грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб можливе за умови підтвердження наявності відповідної суми переплати за результатами проведення перевірки відповідними підрозділами органів ДПС. Водночас, документальні та фактичні перевірки під час дії воєнного стану проводяться за наявності безпечних умов для проведення перевірки, виключно за умови врахування дії обмежень, встановлених ПКУ, зі змінами внесеними Законом України від 09.11.2023 № 3453-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок».

Не погоджуючись з такими діями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та встановлює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 19-1 статті 19 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєструють та ведуть облік платників податків, платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів (е-резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп (крім електронних резидентів (е-резидентів) здійснюється за місцем податкової адреси (пункт 295.4 статті 295 ПК України).

Пунктом 300.1. статті 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно із частиною п`ятою статті 45, частиною п`ятою статті 78 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI податки/збори вважаються зарахованими до державного/місцевого бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий Казначейству України в НБУ на якому консолідуються, зокрема, кошти державного/місцевого бюджету.

Частиною 6 статті 41 Закону України "Про платіжні послуги" від 30.06.2021 № 1591-IX визначено, що ініціювання платіжної операції є завершеним з моменту прийняття платіжної інструкції до виконання надавачем платіжних послуг платника.

З матеріалів справи встановлено, що 17 січня 2024 року - у строк, передбачений статтею 295 ПК України, позивач здійснив сплату податкового зобов`язання з єдиного податку в сумі 113 447,48 грн за IV квартал 2023 року, проте, на реквізити зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право: на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені статтею 43 ПК України.

Відповідно до п.43.1 ст.43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.43.3 ст.43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Відповідно до п.43.4 ст.43 ПК України, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

На виконання положень ст.43 ПК України наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 5 розд. І цього Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2019 за №370/33341 (далі - Порядок № 60).

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку № 60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені здійснюється виключно на підставі заяви платника податку. Заява може бути подана платником до територіального органу ДПС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно- комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Порядок №60 в тому числі визначає механізм обробки заяви платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та формування відповідних висновків.

Відповідно до п.2 розділу III Порядку № 60, у заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок), та визначає напрям перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:

на поточний рахунок платника податку в установі банку;

на єдиний рахунок (у разі його використання);

на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, незалежно від виду бюджету;

у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно п.9 розділу ІІІ Порядку № 60 сформовані електронні висновки про повернення з бюджету помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками територіальних органів ДПС у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви ДПС в автоматичному режимі надсилає до Казначейства для виконання.

Згідно з п. 5 розділу ІІІ Порядку № 60 якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДПС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.

Внесення до Журналу відмітки про правомірність повернення коштів здійснюється не пізніше 18:00:

дев`ятого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви у разі повернення платежів, належних державному бюджету;

одинадцятого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви у разі повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.

У разі якщо за результатами розгляду заяви правомірність повернення коштів не встановлено, у строки, визначені абзацами другим-четвертим цього пункту, підрозділ територіального органу ДПС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, готує та направляє платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні коштів із зазначенням причини такої відмови.

Пунктом 5 розділу V Порядку №60 передбачено, що електронні висновки та/або електронні повідомлення, які пройшли перевірку кваліфікованих електронних підписів посадових (уповноважених) осіб, кваліфікованої електронної печатки відповідного територіального органу ДПС та повноти платіжних реквізитів, приймаються Казначейством до виконання.

Таким чином, законодавець передбачив, обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України.

За наслідками подання відповідної заяви орган ДПС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету. Повернення надміру сплаченого податку здійснюється шляхом формування підрозділом територіального органу ДПС електронного висновку, а органи Державної казначейської служби зобов`язані здійснити повернення надмірно сплачених сум грошових зобов`язань.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.02.2022 у справі 826/3519/18, від 04.03.2021 у справі 280/2059/19, від 18.06.2019 у справі №826/3490/18, від 13.06.2019 у справі №812/1017/16, від 11.06.2019 у справі №826/8802/16, від 05.03.2019 у справі 814/3233/15, від 28.02.2019 у справі №805/1218/16-а, від 05.02.2019 у справі №826/7672/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань в строк та відповідно до вимог, що встановлені вищезазначеними нормами.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено, а матеріалами справи не підтверджується наявність у позивача на момент подання та розгляду заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

Згідно зі статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Таким чином, беручи до уваги гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти та розпоряджатися своїм майном, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області вчинити дії щодо перерахування коштів в розмірі 113 447,48 грн., сплачених ФОП ОСОБА_1 платіжною інструкцією №240 від 17.01.2024 із призначенням платежу « 101 Єдиний податок за IV квартал 2023 року», на рахунок НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 11.03.2024 податковим органом прийнято та направлено на адресу позивача податкову вимогу форми «Ф» від 11.03.2024 № 0-0801 про сплату податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 110 446,46 грн.

Проте, згідно платіжної інструкції від 17.01.2024 № 240 17 січня 2024 року ФОП ОСОБА_1 помилково перераховано грошові кошти у сумі 113 447,48 грн. з призначенням платежу « 101 Єдиний податок за І? квартал 2023 року» на рахунок ГУ ДКСУ у Запорізькій області НОМЕР_3 , призначений для сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.

Зарахування податків та зборів до відповідних бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України(далі - БК України).

Частиною 4 статті 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні (п. 231 ст. 2 БК України). Ведення єдиного казначейського рахунку здійснюється відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 за № 594/6882, (у редакції наказу Державного казначейства України 30.11.2010 N 449).

Єдиний казначейський рахунок об`єднує кошти субрахунків, що відкриті в Державному казначействі України (центральний рівень), управлінням Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. На Єдиному казначейському рахунку, відкритому на балансі Державного казначейства України, відображаються операції про рух коштів на рахунках, що відкриті в Державному казначействі України та головних управліннях Державного казначейства України.

Функціонування єдиного казначейського рахунку забезпечує: можливість швидкої мобілізації коштів, які протягом дня надходять на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України, та використання їх для проведення бюджетних видатків і здійснення інших операцій, що не суперечать законодавству України; надання інформації органам законодавчої та виконавчої влади за здійсненими на єдиному казначейському рахунку операціями; оптимальні можливості для прийняття представниками законодавчої та виконавчої влади оперативних рішень щодо забезпечення ефективного використання коштів бюджетів.

Відповідно до положень ч.5 ст.45 БК України податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

В ч.5 ст.78 БК України також встановлено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою вказаної статті.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податку не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно п. 60.1.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Колегія суддів вважає, що помилка у реквізитах платежу, яку допустив платник податків при перерахуванні узгодженої суми грошового зобов`язання до державного (місцевого) бюджету в строк, встановлений п. 57.1 ст.57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може бути підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Тому дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для винесення оскаржуваної вимоги.

Податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 110 446,46 грн. станом на день винесення оскаржуваної вимоги у позивача відсутній.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскарженої вимоги, не врахував фактичних обставин у спорі, а саме відсутність у позивача боргу з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 110 446,46 грн., а тому оскаржена вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, уповноваженою особою відповідача прийнято рішення про опис майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у податкову заставу від 11.03.2024 № 942/08-01-13-05-10.

Відповідно до вимог п.п. 14.1.155. п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно з положеннями ст. 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Абзац третій п.89.3 ст.83 ПК України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Отже, передумовою прийняття вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Як свідчать встановлені обставини справи у позивача відсутній борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 110 446,46 грн., яка зазначена у вимозі, та яку суд визнав протиправною.

Враховуючи вищезазначене, та оскільки на час прийняття спірного рішення податковий борг відсутній, були наявні підстави для задоволення позовних вимог та скасування рішення про опис майна у податкову заставу.

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат з урахуванням вимог ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 280/4740/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак