Справа № 400/9966/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 р. № 400/9966/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати дії протиправними та зобов`язати вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на здійснення перерахунку його пенсії із застосуванням до індексації обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Позивач вказує, що розміри його пенсії становлять:

- з 01.03.2022 разом з надбавками 37249,96 грн, але позивач отримував її в розмірі 32675,40грн;

- з 01.03.2023 разом з надбавками - 38749,96 грн, але позивач отримував її в розмірі 32 675,40 грн;

- з 01.03.2024 разом з надбавками 40 249,96 але отримує позивач її в розмірі 32675,40 грн.

Відповідач подав відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на частину сьому статті 43 України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та частину першу статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3368-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою в якій просив провести виплату нарахованої індексації пенсії з 01.03.2022 року з 01.03.2023 року та 01.03.2024 року без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідач листом від 14.10.2024 року за №14881-13663/К-02/8-1400/24 відмовив Позивачу у задоволенні його заяви.

Згідно Розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ІОН 41613, станом на 01.03.2022 року, індексація базового ОСНП за 2022 рік (32675,40 х 0,140) дорівнює 4574,56 грн.. Основний розмир пенсійної виплати з 01.03.2022 року склав 37249,96 грн., однак до виплата призначена пенсія у розмірі 32675,40 гривень.

Згідно Розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ІОН 41613 , станом на 01.03.2023 року, індексація базового ОСНП за 2022 рік (32675,40 х 0,140) дорівнює 4574,56 грн., індексація базового ОСНП за 2023 рік (37249,96 х 0,197) дорівнює обмеженню 1500,00 грн.. Основний розмір пенсійної виплати з 01.03.2023 року склав 38749,96 грн., однак до виплати призначена пенсія у розмірі 32675,40 гривень.

Згідно Розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ЮН 41613, станом на 01.03.2024, індексація базового ОСНП за 2022 рік (32675,40 х 0,140) дорівнює 4574,56 грн., індексація базового ОСНП за 2023 рік (37249,96 х 0,197) дорівнює обмеженню 1500,00 грн., індексація базового ОСНП за 2024 рік (38749,96х 0,0796) дорівнює обмеженню 1500,00 грн.Основний розмір пенсійної виплати з 01.03.2024 року склав 40249,96 грн., однак до виплати призначена пенсія у зменшеному розмірі

Спір у цій справі не стосується правомірності обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, так як рішенням суду у справі № 400/6616/21 уже розглянуто це питання.

Спір стосується правомірності дій відповідача щодо обмеження виплати індексації пенсії позивача з 02.03.2022 року, з 01.03.2023 року та 01.03.2024 року максимальним розміром. При цьому, право на індексацію пенсії у позивача виникло з 01.03.2022 року, з 01.03.2023 року та 01.03.2024 року на підставі постанов Кабінету міністрів України та ніяк не може бути обмежено розміром, визначеним на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 400/7236/24 та межами максимального розміру пенсії визначеного законом.

За такого під час судового розгляду підтверджена обставина обмеження розміру індексації позивача з 01.03.2022, 01.03.2023 та з 01.03.2024.

Позивач вважає обмеження відповідачем пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та обмеження виплат індексації у межах максимального розміру пенсії визначеного законом є протиправним та звернувся до суду для захисту своїх прав.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу

в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами, не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Відповідні положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII) визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022, і, відповідно до пункту 2 цього рішення, втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, ані Закон № 2262-ХІІ, ані Закон № 3668-VI не передбачають обмеження максимального розміру пенсії.

Ураховуючи зазначене, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача та індексації є протиправним.

Отже, позовні вимоги належить задовольнити.

Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 1 211,20 грн, який, на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, належить стягнути з рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 ідентифікаційний код 13844159) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають в обмеженні з 01.03.2022 з 01.03.2023 з 01.03.2024 розміру нарахованої ОСОБА_1 пенсії та індексації з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а саме: сумою в 32 675,40 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2022 виплату пенсії в нарахованій сумі 37 249,96 грн з 01.03.2023 виплату пенсії в нарахованій сумі - 38 749, 96 грн з 01.03.24 виплату пенсії в нарахованій сумі - 40 249,96 грн - без застосування обмеження максимального розміру пенсії та без застосування обмеження максимального розміру індексації з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду

Суддя В.В. Птичкіна