Справа № 380/20483/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

№ 380/20483/24

31 січня 2025 р. Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження питання щодо зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє представник адвокат Маринушін А.Г., звернувся до Львіського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 02 вересня 2024 року начальника 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби від пункту пропуску Рава - Руська (тип А) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 капітана ОСОБА_2 про відмову в перетині державного кордону України позивачу - ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 05 вересня 2024 року начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби пункту пропуску ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) відділу прикордонної служби (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 про відмову в перетині державного кордону України позивачу - ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 05 вересня 2024 року заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип А) НОМЕР_1 прикордонного карпатського загону Державної прикордонної служби України капітана ОСОБА_4 про відмову в перетині державного кордону України, позивачу - ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що при спробі перетину державного кордону відповідач прийняв рішення про відмову в перетині державного кордону України від 02 вересня 2024, від 05 вересня 2024 та від 05 вересня 2024 з причин того, що позивач не підтвердив мету для виїзду за кордон на період дії на території України воєнного стану. Позивач покликається в т.ч. на те, що виключений з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 № 2232-ХІІ (був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину), тому з цієї дати він є звільненим від виконання військового обов`язку як особа, що в силу закону вважається непридатною до проходження військової служби. Факт виключення позивача з військового обліку свідчить про те, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ та статті 22 Закону №3543-XII. З огляду на це підстав для відмови позивачу в виїзді з України немає.

Таким чином, спір у цій справі стосується застосування пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 № 57, під час перетину кордону особами, виключеними з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 № 2232-ХІІ.

Суд враховує, що Верховний Суд вже розглядав справи у правовідносинах щодо відмови у перетині державного кордону України в особливий період в умовах правового режиму воєнного стану громадянину України у постановах від 17.08.2023 у справі № 380/7792/22, від 16.11.2023 у справі №160/15200/22, від 28.02.2024 у справі №240/29892/22, від 11.04.2024 у справі № 380/17239/22 та дійшов таких висновків:

« 12. … із початком широкомасштабної військової агресії російської федерації фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт, обмеження на виїзд з України (а не заборона) для громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації (віком від 18 до 60 років), зумовлені правовим режимом воєнного стану та конституційним обов`язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України відповідно до статті 65 Конституції України.

13. У справі № 380/7792/22 Верховний Суд констатував, що конституційний обов`язок громадян України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, що є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.

14. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначається Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2232-XII), частиною другою статті 1 якого установлено, що військовий обов`язок включає: (1) підготовку громадян до військової служби; (2) приписку до призовних дільниць; (3) прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; (4) проходження військової служби; (5) виконання військового обов`язку в запасі; (6) проходження служби у військовому резерві; (7) дотримання правил військового обліку.

15. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

16. Згідно з частиною чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідно до частини першої статті 3 якого мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави.

17. У цьому зв`язку Верховний Суд виснував, що в умовах широкомасштабної військової агресії російської федерації той факт, що Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" не містить обмежень права вільно залишати територію України в умовах правового режиму воєнного стану, не означає, що такі обмеження до вищевказаної категорії осіб не можуть застосовуватися на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" та Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", які є спеціальними для цього періоду.

18. За обставинами цієї справи [320/5523/22] судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 09.05.2022 виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що підтверджується відміткою у військовому квитку серії НОМЕР_3 .

19. Однак, застосувавши правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 600/2520/22-а, суди обох інстанцій висновували, що військовий квиток з відміткою про зняття з обліку як документ засвідчує виключно питання військового обліку особи і сам по собі він не є достатнім підтверджуючим документом для перетину державного кордону позивачем в умовах воєнного стану, а факт виключення з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.»

Водночас колегія суддів КАС ВС у справі № 320/5523/22 на підставі частини першої статті 346 КАС України, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в цитованих постановах КАС ВС, 27.01.2025 ухвалила передати адміністративну справу № 320/5523/22 (ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/124717699) на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Суд вважає, що Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 320/5523/22 повинна сформувати з окресленого питання правозастосування єдину правову позицію касаційного суду, котра буде обов`язковою для врахування іншими судами та суб`єктами владних повноважень. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав та доцільність зупинення провадження у цій справі до набрання чинності судовим рішенням палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у справі № 320/5523/22.

Керуючись ст.ст. 236, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження в адміністративній справі № 380/20483/24 до набрання чинності судовим рішенням Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №320/5523/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.