Справа № 200/5203/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року справа №200/5203/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Крилова М.М.), складене у повному обсязі 16 вересня 2024 року, у справі № 200/5203/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 , в розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: роботу на посаді судді: 19 років 5 місяців 7 днів; стаж (досвід) роботи (професіональної діяльності) в галузі права три роки на посаді заступника начальника юридичного відділу ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» (з 4 жовтня 1994 року по 15 листопада 2004 року), а всього 22 роки 5 місяців 7 днів;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити розрахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 02.05.2024 року у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з розрахунку загального стажу, що дає право на відставку, а саме: 22 роки 5 місяців 7 днів з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання і збільшенням на два відсотки грошового утримання судді у відставці за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50% до 54% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 4%, а саме з 50% до 54%.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 54% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/265/23-с від 29.04.2024 року, з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 02.05.2024 року.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовним вимог у повному обсязі.

Апелянтом зазначено, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, не передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посаді адвоката.

Враховуючи вищенаведене, управлінням правомірно не зараховано позивачу період роботи на посаді заступника начальника юридичного відділу ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», оскільки діючим законодавством не передбачено таке зарахування.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання.

Згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.04.2024 № 1222/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Донецького апеляційного суду (відряджена до Дніпровського апеляційного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Так, відповідно до даного рішення встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: час роботи на посаді судді 19 років 5 місяців 7 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.

Загальний стаж роботи судді Донецького апеляційного суду ОСОБА_1 (відрядженної до Дніпропетровського апеляційного суду), за дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення рішення Вищою радою правосуддя цього рішення становить 22 роки 5 місяців 7 днів.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 31.05.1976 року ОСОБА_1 працювала:

04.10.1994 року призначена заступником начальника юридичного відділу у ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод»;

24.11.2004 року звільнена у зв`язку з переводом в Добропільський районно-міський суд.

Згідно з розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання працюючому судді та судді у відставці, виданим Дніпровським апеляційним судом 29.04.2024 року №04.1-03/115/2024 позивачу також зазначені періоди роботи враховано до суддівського стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, з чим погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

За положеннями частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 №2509-VIII статтю 137 Закону №1402-VIII було доповнено частино другою такого змісту:

«2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Статтею 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, який діяв на час призначення позивача на посаду судді, визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Судами встановлено, що позивач працювала з 04.10.1994 року по 24.11.2004 року заступником начальника юридичного відділу у ЗАТ «Новокраматорський машинобудівний завод».

Цей період є роботою за юридичною спеціальністю і враховані при обліку стажу роботи судді і Вищою радою правосуддя у відповідному рішенні, і Дніпровським апеляційним судом у наданому розрахунку стажу.

Відтак, на час призначення на посаду ОСОБА_1 мала необхідний стаж роботи в галузі права три роки, і за приписами вищенаведених норм вони мають бути враховані при обліку суддівського стажу позивача для обрахування розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом від 12 липня 2018 року № 2509-VIII) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування до її стажу трьох років стажу роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону № 1402-VIII складає повних 22 роки.

Стосовно визначення відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід зазначити, що основний розмір довічного грошового утримання позивача складає 50%, проте з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VIII, суд вважає, що такий розмір повинен складати 54% (за 20-річний стаж 50% та 2% за кожний рік відпрацьований понад 20-річний стаж, тобто 4 % за 2 повних роки) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відтак, суд вважає, що зменшення відсотку основного розміру довічного грошового утримання позивача здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402-VIII.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 24.09.2021 у справі №620/5437/20.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді додатково трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права на призначення на посаду судді вперше та у нездійсненні збільшення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50% до 54% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді додатково три роки роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді вперше та збільшити відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 4%, а саме з 50% до 54%;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 54% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/265/23-с від 29.04.2024 року, з урахуванням раніше сплачених сум, починаючи з 02.05.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 200/5203/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв