Справа № 600/2454/24-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2454/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

29 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби військовослужбовця старшого сержанта 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за його поданими рапортами у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з наявністю у дружини батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має II (другу) групу інвалідності;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби військовослужбовця, старшого сержанта 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за його поданими рапортами у зв`язку з сімейними обставинами, визначеними абз. 5 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з наявністю у дружини батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має II (другу) групу інвалідності.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що батько дружини позивача є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, а тому позивач має право на звільнення з військової служби з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач вважає, що його рапорт на звільнення з військової служби у Збройних Силах України мав розглядатися в тій редакції закону, яка діяла на момент звернення.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 (яка підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 ) та проходить військову службу за мобілізацією.

Позивач має дружину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькій обл., 16.07.2001 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 виданим виконкомом Каплівської сільської ради Хотинського району Чернівецької області 13.05.2000 року, запис в книзі реєстрації актів про одруження №4.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_5 видане сільською радою с. Каплівка Хотинського району Чернівецької області 10.06.1981 року її батьками зазначені: батьком - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Батько дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 виданий Борщівським РВ УМВС України в Тернопільській обл. 10.10.1998 року, є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №239713 виданою 25.01.2023 року, згідно з яким інвалідність встановлена довічно.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_7 виданим управлінням соціального захисту населення Чортківської РДА визначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено державну соціальну допомогу з 27.12.2022 року і довічно (номер особової справи 614577).

21.04.2024 позивач подав командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт (датований 15.04.2024 року), про звільнення з військової служби у Збройних Силах України разом з належним чином нотаріально посвідченими копіями необхідних документів (з підстав передбачених абзацом 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, через такі сімейні обставини у зв`язку з наявністю одного із батьків дружини (батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) із числа осіб з інвалідністю II групи.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2024 повідомлено позивача про те, що рапорт з додатками на звільнення з військової служби у Збройних Силах України не реалізовано у зв`язку з тим, що службові матеріали не погоджені військовою частиною НОМЕР_1 . Зазначено, що відповідно до пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначений виключний перелік підстав, за якими військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX, який вступив в силу 18.05.2024, та які не надають позивачу права на звільнення з військової служби з вказаної ним підстави.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції станом на 21.04.2024 - день подачі рапорту про звільнення від 15.04.2024) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону № 2232-XII викладено у новій редакції, яка передбачає звільнення з військової служби з інших підстав.

Так, згідно із пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII (у редакції станом на 31.05.2024 день розгляду матеріалів і прийняття рішення військовою частиною) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII (у редакції станом на 31.05.2024) військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі, зокрема, необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (преамбула Конституції України).

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, зміни до ст. 26 Закону № 2232-ХІІ набули чинності 18.05.2024, у той час, як відмова про звільнення з військової служби датована 31.05.2024 року, що власне сторонами не заперечується. Тобто, спірні правовідносини (відмова в задоволенні рапорту про звільнення з військової служби) виникли, після набрання законної сили відповідних змін в законодавстві, згідно вимог яких, передбачений інший перелік підтверджуючих документів, необхідних для підтвердження підстав для звільнення з військової служби.

Відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX, який вступив в силу 18.05.2024, оскільки вказані норми поширювалася на момент виникнення спірних правовідносин, а саме 31.05.2024 року (дата листа - відмови військової частини). Приймаючи рішення про відмову у звільненні з військової служби, відповідач не міг керуватись не чинними нормами законодавства, а нормами, які набули чинності 18.05.2024 не передбачалось ретроактивної дії закону, що б давало можливість командиру військової частини звільнити позивача зі служби.

З урахуванням наведеного, відмова відповідача у звільненні позивача з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю 1 чи 2 групи, є правомірною.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.