Справа № 400/9226/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 р. № 400/9226/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , Військовоої частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 ,

треті особиВійськової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ,

провизнання протиправними та скасування постанови у формі довідки від 28.08.2024 № 31, наказу від 28.08.2024 № 379 в частині, наказу від 29.08.2024 № 244 в частині,

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту Відповідач 1), військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту Відповідач 2), військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту Відповідач 3), третя особа військова частина НОМЕР_2 з вимогами про:

- визнання противоправною та скасування Постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі Довідки №31 від 28.08.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №379 від 28.08.2024 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією з 28 серпня 2024 року та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ;

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №244 від 29 серпня 2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізації, де отримав повістку та направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у Збройних силах України. За результатом проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 зроблено висновок, що позивач придатний до військової служби, після чого Позивача направлено до військової частини НОМЕР_2 . Таким чином, Відповідачем 1 та Відповдіачем З при здійсненні процедури мобілізації ОСОБА_1 порушено вимоги Постанови КМУ №560 від 16.05.2024, зокрема щодо видачі повістки та направлення на ВЛК, а також порушено вимоги Положення №402 в частині дотримання проходження процедури ВЛК та визначення придатності ОСОБА_1

15.10.2024 р. військовою частиною НОМЕР_2 надано пояснення щодо позову, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, днем початку проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування. Таким чином, Позивач станом на момент прибуття до військової частини НОМЕР_1 вже перебував у статусі військовослужбовця. Призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , був вчинений на підставі індивідуального акту, внаслідок чого він вичерпав свою дію після його виконання. Внаслідок цього, скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 не призведе до поновлення порушеного, на думку Позивача, права. При цьому, з метою його відновлення є поновлення такого правового статусу Позивача, що існував до його призову. Враховуючи, що ОСОБА_1 наразі є військовослужбовцем, інструментом, що може бути використаний для поновлення порушеного права є звільнення з військової служби, що визначено статтею 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Аналізуючи положення статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу варто визначити, що у вказаному положенні відсутня підстава для звільнення з військової служби внаслідок незаконного призову на військову службу під час мобілізації.

18.10.2024 р. Відповідач надав Відзив на позовну заяву, де враховуючи положення частини 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації здійснюють виключно територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а військовою частиною НОМЕР_1 будь - яких порушень законодавства, що стосуються призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 не допущено. Крім того, Позивач жодним чином не спростував висновок про його придатність для проходження військової служби та не надав жодних документів, які можуть підтвердити наявність у ОСОБА_1 вад, які можуть перешкодити в проходженні військової служби.

18.10.2024 р. Відповідачем 1 надано Відзив на позовну заяву, де зазначив, що Позивач до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду оскаржуваної довідки не звертався. В позовній заяві позивач визначив спосіб захисту свого права шляхом скасування наказу від 28.08.2024 № 379 в частині, наказу від 29.08.2024 № 244 в частині тобто шляхом скасування індивідуального акту. Оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час звернення до суду такі вичерпали свою дію внаслідок мобілізації позивача та зарахування його до військової частини. Після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням № 1153/2008. Цей наказ вже реалізований, а тому ного скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

28.08.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_5 Позивачу було вручено повістку №1438 про виклик для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

28.08.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_5 було видано довідку військово-лікарської комісії №31, якою Позивача визнано придатним до військової служби.

28.08.2024 р. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №379 Позивача призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 з 28 серпня 2024 року.

29.08.2024 р. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №244 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону №2232-XII).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Позивач вважає протиправною постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлену довідкою ВЛК №31 від 28.08.2024, оскільки відповідачем не належним чином проведено медичний огляд позивача, довідка військово-лікарської комісії, засвідчена печаткою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.08.2024 року за №31 є недійсною, оскільки в графі діагноз та постанова ВЛК про причинний звязок захворювання зазначено, що ОСОБА_1 має діагноз «гідронефроз зліва з незначними порушеннями функцій», в той же час в графі «на підставі статті» вказано, що на підставі статті 67в графи ІІ розкладу хвороб ОСОБА_1 є придатним до військової служби (у будь-якому підрозділі).

Разом з тим, суд зазначає, що питання наявності чи відсутності захворювань за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Вирішуючи спір по суті, суд вказує, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

При вирішенні спору суд враховує висновки Верховного Суду у такій категорії справ.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 зазначив, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Разом з тим, суд враховує, що підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Суд зауважує, що Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних ВЛК у судовому порядку.

Як вже зазначалося судом, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.

Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 є позаштатною постійно діючою комісією.

Згідно із нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.

У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Оскарженню у судовому порядку, за приписами п. 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.

Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень позаштатних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд дійшов висновку, що позивачем не використаний порядок визначений Положенням № 402 процедури оскарження результатів медичного огляду.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, норми чинного законодавства, а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги не належать задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа військова частина НОМЕР_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28.01.2025 р.

Суддя Н.В. Лісовська