Справа № 520/22373/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 р. Справа № 520/22373/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Фермерського господарства "Клепки", Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 (головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В.) по справі № 520/22373/24

за позовом Фермерського господарства "Клепки"

до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Клепки" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження № 169 від 13.02.2024, прийняте Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області;

- зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання ФГ «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок.

В обґрунтування позову зазначило, що на праві оренди користується земельними ділянками, які знаходяться на території с. Березівка Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. Земельні ділянки розташовані на території, де тривалий час велись активні бойові дії та яка перебувала в тимчасовій окупації, а тому можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи, з підстав потенційного забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Водночас, Шевченківська селищна військова адміністрація розпорядженням відмовила у наданні пільг за відсутності належних підстав, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області №169 від 13.02.2024 «Про відмову у звільненні від місцевих податків та зборів ФГ «Клепки».

Зобов`язано Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив його скасувати в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не вірно обрав спосіб захисту прав позивача, безпідставно послався на наявність дискреційних повноважень відповідача в частині покладення на відповідача обов`язку прийняти рішення про надання суб`єкту господарювання пільг зі сплати єдиного податку по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення через їх потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами.

Вказує, що єдиними умовами, за яких земельні ділянки визнаються законодавцем забрудненими вибухонебезпечними предметами є завершення на території земельних ділянок активних бойових дій та подання платником податку заяви до військової адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві (із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок).

Враховуючи, що позивачем дотримано зазначені вище умови, відповідач не мав можливості прийняти інше рішення окрім встановлення йому податкових пільг.

З урахуванням наведеного, вважає, що суд першої інстанції повинен був зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання ФГ «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок.

Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що земельні ділянки із кадастровими номерами :03:000:0043, :03:000:0021, :01:000:0013,:03:000:0108,:01:000:0137, :02:000:0088 зазначені у заяві, не відображаються в системі ДЗК, таких витягів не надано позивачем і суду, що унеможливлює їх обстеження та перевірку дійсного перебування таких ділянок в оренді позивача.

Звертає увагу, що кадастрові номери земельних ділянок повинні відображатись в системі ДЗК, незважаючи на те чи є вони потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами чи ні.

Зауважує, що позивач не звертався з повідомленням про внесення спірних земельних ділянок в чергу на розмінування, що підтверджувало б їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Крім того, вказує що позивач посилався на інформацію Департаменту цивільного захисту ХОВА, в якій зазначено, що земельні ділянки не підлягають очищенню з підстав:

- що знаходяться в межах 20-ти кілометрової зони від лінії ведення активних бойових дій;

- на яких здійснюються заходи щодо оборони державного кордону, райони, піддаються постійним обстрілам;

- на яких військові формування розміщують та здійснюють діяльність, відносяться земельні ділянки площею 1389,4379 га та якими доказами це підтверджується.

Водночас, ні позивачем, ні судом не встановлено до яких саме вище зазначених підстав відносяться земельні ділянки загальною площею 1389,4379 га та якими доказами це підтверджується.

В свою чергу, зазначає, що заява ФГ "Клепки" розглянута відповідачем відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру", за наслідками якої правомірно відмовлено у її задоволенні.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення в частині задоволення позову без змін.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позову - без змін.

Позивач надав суду додаткові пояснення з документальним підтвердженням права оренди (користування) земельними ділянками на період надання пільг (з 01.01.2024 по 31.12.2024) з єдиного податку ІV групи за кадастровими номерами, стосовно яких у відповідача виникли питання, а саме: договори оренди, договори про внесення змін та доповнень до них , витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права . Зазначає, що договори оренди укладені строком на 10 років, зареєстровані відповідно до законодавства, їх термін не скінчився на день звернення до відповідача із заявою, а також на час прийняття спірного розпорядження.

Відповідач надав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що як станом на час звернення із заявою так і на час розгляду справи в суді земельні ділянки за кадастровими номерами: :03:000:0043,:03:000:0021,:01:000:0013,:03:000:0108, :01:000:0137, :02:000:0088 не відображаються в системі ДЗК, що унеможливлює їх визначення конкретного місця розташування на полі та проведення обстеження комісією на факт здійснення господарської діяльності та перевірки чи дані земельні ділянки знаходяться в оренді

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, відзивів на них, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що Фермерське господарство "Клепки" знаходиться за адресою Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, буд. 56. Основним видом діяльності позивача є КВЕД є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Сторонами визнається, що ФГ "Клепки" веде фермерське господарство, зокрема на території с. Березівка, Шевченківської селищної територіальної громади Харківської області, має на праві оренди 301 земельну ділянку із цільовим призначенням «для ведення товарного с/г виробництва» загальною площею 1389,4379 га. строком на 10 років на підставі договорів оренди, що зареєстровані відповідно до законодавства.

З початку повномасштабного вторгнення з 26.02.2022 по 08.09.2022 с. Березівка Шевченківської територіальної громади перебувало у повній тимчасовій окупації. Після деокупації, з 08.09.2022 по теперішній час с. Березівка Шевченківської територіальної громади входить до переліку територій можливих бойових дій, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022.

18.01.2024 ФГ "Клепки" звернулось до Шевченківської селищної військової адміністрації із заявою № 18-4/2024 про визнання земельних ділянок загальною площею 1389,4379 га., які розташовані за межами с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, були окуповані РФ та знаходились на території активних бойових дій такими, що є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами та прийняття рішення про надання пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на період з 01.01.2024 по 31.12.2024 (т. 1 а.с. 47-59).

У заяві зазначило кадастрові номери 301 земельних ділянок, які є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, в тому числі :03:000:0043, :03:000:0021, :01:000:0013,:03:000:0108,:01:000:0137,:02:000:0088.

13.02.2024 Шевченківська селищна військова адміністрація прийняла розпорядження №169 «Про відмову у звільненні від місцевих податків та зборів ФГ Клепки» зв`язку з відсутністю потенційної загрози забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами (т. 1 а.с. 40-41).

Не погодившись із розпорядженням відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов та скасовуючи спірне розпорядження, суд першої інстанції виходив з того, що останнє прийнято відповідачем без урахування обставин перебування спірних земельних ділянок на території, що була окупована та на якій велись активні бойові дії, неможливості ведення позивачем господарської діяльності на таких ділянках у зв`язку з небезпекою проведення робіт на цій території без попереднього її обстеження (розмінування або гуманітарного розмінування).

Обираючи спосіб захисту прав позивача, з посиланням на дискреційні повноваження відповідача, суд першої інстанції поклав на відповідача обов`язок повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що покладення на відповідача обов`язку прийняти рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами є дискреційними повноваженнями відповідача.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з абз. 1, 2 п. 292-1.1. ст. 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до пп. 69.33. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, з 1 березня 2022 року, не нараховується та не сплачується єдиний податок четвертої групи з площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди, у податкових періодах, коли на територіях, на яких розташовані такі сільськогосподарські угіддя та/або землі водного фонду, ведуться бойові дії або території тимчасово окуповані збройними формуваннями російської федерації, до дати завершення на таких територіях активних бойових дій або тимчасової окупації російською федерацією.

Абзацем 8 п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України встановлено, що для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Аналогічною за змістом є норма для надання пільги із земельного податку, викладена у п. 283-1.2 ст. 283-1 ПК України.

Так, с. Березівка Шевченківської територіальної громади входило до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (далі Перелік № 309), а саме з 26.02.2022 по 08.09.2022 перебувало у повній тимчасовій окупації, у період з 01.01.2023 та по теперішній час - входить до переліку територій можливих бойових дій.

Наведене дає підстави для визнання правильним висновку суду першої інстанції про те, що починаючи з 26.03.2022, надання податкової пільги зі сплати місцевих податків за земельні ділянки, розташовані на території с. Березівка Шевченківської територіальної громади, у зв`язку з їх імовірним забрудненням вибухонебезпечними предметами, відноситься до виключної компетенції Шевченківської територіальної громади.

Згідно з положенням пп. 12.4.6 п. 12.4. ст. 12 ПК України до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські радами, військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації мають повноваження на прийняття рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Відповідно до Переліку № 309 датою закінчення окупації с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області є 08.09.2022.

Таким чином, починаючи з 08.09.2022, земельні ділянки, розташовані на території с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, можуть бути визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Так, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Отже право платника на звільнення від сплати податків безумовно виникає з моменту виникнення певних підстав (у цьому випадку - наявності факту імовірного забруднення земель вибухонебезпечними предметами).

При цьому можливість прийняття військовою адміністрацією негативного рішення за заявою особи з цього питання повинна бути наслідком тільки відсутності достатнього підтвердження обставин, які надають право на звільнення від сплати податків, та яким суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дати належну правову оцінку.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 18.01.2024 відповідач прийняв розпорядження № 169 від 13.02.2024, яким відмовив у звільненні від місцевих податків та зборів, з підстав відсутності потенційної загрози забруднення земельних ділянок загальною площею 1389,4379 га вибухонебезпечними предметами без зазначення конкретних обставин із посиланням на будь-які докази, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у наданні пільг.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 8 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи.

Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до пунктів 1,6,7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про адміністративну процедуру» під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про адміністративну процедуру» за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

Колегія суддів зазначає, що спірне розпорядження не містить підстав, з яких відповідач дійшов висновку щодо відсутності потенційної загрози забруднення спірних земельних ділянок, отже не відповідає критеріям до рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України та вимогам Закону України "Про адміністративну процедуру", зокрема щодо повного дослідження обставин, що мають значення для вирішення справи та обґрунтованості.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Колегія суддів зазначає, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Доводи апеляційної скарги про неможливість надання позивачу податкових пільг з огляду на не відображення земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0043, :03:000:0021,:01:000:0013,:03:000:0108, 325782000:01:000:0137, :02:000:0088 у ДЗК колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини відмови не були покладені в основу спірного розпорядження.

Крім того, не відображення земельних ділянок в електронній системі ДЗК не є достатнім доказом відсутності права користування ними позивачем.

З наданих позивачем до суду доказів в підтвердження перебування на праві оренди вищезазначених земельних ділянок, вбачається, що вказані земельні ділянки перебувають в користуванні позивача на підставі договорів оренди землі:

- від 27.10.2014 (земельні ділянки з кадастровим номером: :02:000:0088, :01:000:0013, :03:000:0043)

- від 26.09.2014 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0137)

- від 28.04.2015 (земельні ділянки з кадастровим номером: :03:000:0108, :03:000:0021), зареєстрованих у встановленому Законом порядку, а також договорів про внесення змін та доповнень до договорів оренди землі, витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

За умовами договорів (пункт 3.1) термін їх дії становить 10 років.

Отже, на момент звернення із заявою (лютий 2024 р.) строк дії договорів не сплинув, доказів їх дострокового розірвання відповідачем не надано та судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що лише відсутність відомостей про земельні ділянки в ДЗК не є достатньою підставою для відмови у наданні позивачу податкових пільг.

Доводи апеляційної скарги відповідача про не вчинення позивачем дій по поданні заявки на включення земельних ділянок в чергу на розмінування, які б свідчили про потенційне забруднення земельних ділянок, колегія суддів вважає такими, що не спростовує висновки суду в частині прийняття невмотивованого рішення.

Крім того, як вбачається зі змісту заяви від 18.01.2024, ФГ "Клепки" зверталось до Центру протимінної діяльності із запитом про надання інформації щодо обстеження операторами протимінної діяльності вказаних в заявах земельних ділянок, повідомивши про місце розташування кожної земельної ділянки згідно кадастрового номеру.

У відповідь на запит, Центр протимінної діяльності повідомив позивача, зокрема, про заборону проводити заходи з гуманітарного розмінування в межах 20-ти кілометрової зони від лінії бойового зіткнення та кордону країни агресора, заходи з гуманітарного розмінування в територіальних громадах, землі яких потрапили до 20 км зони, сертифікованими операторами ПМД не проводились. В межах цієї зони проводять оперативне розмінування та реагування на надзвичайні події пов`язані з вибухонебезпечними предметами тільки урядові підрозділи ЗСУ, ДСНС, ДССТ, Національної поліції та Національної гвардії України. Не обстежені операторами протимінної діяльності території відповідно до Плану вважаються I3Т/3Т.

Разом з цим, відповідачем не надано жодної оцінки наведеним в заяві обставинам звернення позивача до Центру протимінної діяльності.

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відтак, зважаючи на те, що спірне розпорядження прийнято відповідачем без надання оцінки всім обставинам, викладеним в заяві та за відсутності належних обґрунтувань щодо підстав відмови з урахуванням приписів п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України та положень Наказу № 309 від 22.12.2022, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останнє є неправомірним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідач всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України правомірності прийнятого рішення ні суду першої, ні апеляційної інстанції не довів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування спірного розпорядження.

Щодо обраного судом способу захисту прав позивача.

Суд першої інстанції вважав, що вирішення питання про надання податкових пільг є дискреційними повноваженнями відповідача, тому дійшов висновку про зобов`язання Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Разом з тим, позивач вважає, що в даному випадку у відповідача відсутні дискреційні повноваження, як наслідок, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині зобов`язання Шевченківську селищну військову адміністрацію прийняти рішення про надання позивачу пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 є помилковими.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Слід зазначити, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 7 ПК України під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.

Згідно п. 28 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради приймаються рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку.

Указом Президента України від 23 грудня 2022 року № 875/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області» створено Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області».

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 06 лютого 2023 року №2897-ІХ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів в Ізюмському, Куп`янському та Чугуївському районах Харківської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», частиною 2 статті 10 та частиною 2 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування начальник військової адміністрації крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.

Отже повноваження із прийняття розпоряджень про надання пільг зі сплати місцевих податків та зборів або відмову у їх надання належить до компетенції Шевченківської селищної військової адміністрації.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконані всі умови, передбачені законодавством, необхідні, зокрема, для отримання платником податків податкових пільг.

Враховуючи, що відповідачем не досліджено всі обставини, викладені у заяві, не прийнято належним чином вмотивоване рішення про відмову або про надання податкових пільг позивачу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в цьому випадку дискреції у Шевченківської селищної військової адміністрації.

Як наслідок, суд першої інстанції обрав вірний та ефективний спосіб захисту прав позивача, шляхом зобов`язання Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фермерського господарства "Клепки", Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі № 520/22373/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц