Справа № 580/816/24
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/816/24 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Гаврилюк В.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П. Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області та Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № , № , № , № , № , № , № , № , № від 19.05.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Черкаській області та ГУ ДПС у Житомирській області подано апеляційні скарги, в яких останні просять скасувати рішення суду першої інстанції, та відмовити в задоволенні позову повністю.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційні скарги подані на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційних скарг за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційних скарг, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець з 30.05.1996, РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває у відповідача на обліку як платник податків. Основний вид діяльності позивача є: 46.34 Оптова торгівля напоями.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказом ГУ ДПС у Житомирській області від 31.03.2021 № 428-п призначено проведення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 , за місцем фактичного здійснення діяльності згідно з додатками 1-8.

За наслідками здійснення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 податковим органом складено:

1) акт від 13.04.2021 № 4434/06/09/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зазначено про не забезпечення режиму програмування коду УКТЗЕД, під час реалізації 04.11.2020, через реєстратор розрахункових операцій (далі по тексту - РРО) за фіскальним номером №, що зареєстрований на господарський об`єкт - магазин, за адресою: АДРЕСА_1 , пива «Балтика Разливное Мягкое» ПЭТ 0.9л2 за ціною 35,06 грн.

Контролюючий орган зазначив про видачу, у періоді з 25.10.2020 по 13.04.2021, при реалізації товарів, покупцям чеків РРО невстановленої форми та змісту на загальну суму 2140576,49 грн.

Також, податковим органом вказано, що на момент проведення перевірки, не надано документи про походження товару (товарні накладні, товарно-транспортні накладні), що знаходився у реалізації згідно опису тютюнових виробів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 на загальну суму 30286,78 грн та опису алкогольних напоїв, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 на загальну суму 16457,83 грн.

За висновками Акту перевірки контролюючий орган встановив порушення п. п. 11,12, ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного Акту перевірки, ГУ ДПС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 № на суму 93489,22 грн. та № на суму 5100,00 грн.

2) Акт від 14.04.2021 № 4439/06/26/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зазначено про незабезпечення режиму програмування коду УКТЗЕД, під час реалізації 01.08.2020, через реєстратор розрахункових операцій за фіскальним номером № , що зареєстрований на господарський об`єкт - магазин, за адресою: АДРЕСА_1 , алкогольного напою «Напій алкогольний зі смаком», за ціною 98,93 грн., без зазначення коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД, алкогольний напій «Дойчкофф стандарт 50л кег» по ціні 31.61 грн із зазначенням невірного коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД та алкогольний напій «Віскі БлекДжек 0.5л», із зазначенням невірного коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД.

Контролюючий орган зазначив, що у фіскальних чеках РРО, у періоді з 06.02.2020 року по 18.04.2021, відсутні обов`язкові реквізити - найменування суб`єкта господарювання та окремим рядком літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку, обсяг розрахункових операцій проведених через РРО, на загальну суму 14126349,00 грн.

Також, податковий орган вказав, що на момент проведення перевірки позивача, не надано документи про походження товару (товарні накладні, товарно-транспортні накладні), що знаходився у реалізації згідно опису тютюнових виробів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 на загальну суму 21522,56 грн та опису алкогольних напоїв, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 року на загальну суму 157 224,59 грн.

Контролюючим органом зазначено, що згідно даних ІТС «Податковий блок», встановлено реалізацію 07.02.2020 через РРО з фіскальним номером , фіскальний чек № 11 однієї пачки сигарет «Kent Navy Blue» за ціною 51,00 грн без отримання відповідно ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

За висновками Акту перевірки контролюючий орган встановив порушення п. п. 1, 2, 11, 12, ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного Акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області прийняв податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 № на суму 5100,00 грн, та № на суму 334865,52 грн.

3) Акт від 14.04.2021 № 4442/06/11/РРО/, в якому зазначив про не забезпечення режиму програмування коду УКТЗЕД, під час реалізації 01.08.2020, через РРО за фіскальним номером № , що зареєстрований на господарський об`єкт - магазин, за адресою: АДРЕСА_3, продано алкогольний напій «Чернигов Біле фірм. 0,5л.» за ціною 19,51 грн. без зазначення коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД (чек РРО №131 від 01.08.2020).

Контролюючий орган зазначив, що у фіскальних чеках РРО, у періоді з 02.08.2019 року по 12.04.2021, відсутні обов`язкові реквізити - найменування суб`єкта господарювання та окремим рядком літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку, обсяг розрахункових операцій проведених через РРО, на загальну суму 14586889,11 грн.

Також, податковий орган вказав, що станом на момент проведення перевірки, не надано документи про походження товару (товарні накладні, товарно-транспортні накладні), що знаходився у реалізації згідно опису тютюнових виробів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 на загальну суму 18 331,01 грн та опису алкогольних напоїв, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 року на загальну суму 39010,70 грн.

За висновками Акту перевірки контролюючий орган встановив порушення п. п. 1,2,11,12, ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного Акту перевірки, ГУ ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021 № на суму 114 683,42 грн.

4) Акт від 14.04.2021 № 4443/06/25/РРО/, в якому контролюючий орган зазначив про не забезпечення режиму програмування коду УКТЗЕД, під час реалізації 01.08.2020, через РРО за фіскальним номером № , що зареєстрований на господарський об`єкт - магазин, за адресою: АДРЕСА_4, по чеку № 21 продано коньяк «Азнаурі 3 зірочки» 0.5 літра по ціні 159,19 грн, за ціною 98,93 грн, пиво «Бердичивське Пшеничне» 1 літр по ціні 31,11 грн. без програмування коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД.

Контролюючий орган зазначив, що у фіскальних чеках РРО, у періоді з 08.07.2020 по 07.04.2021, відсутні обов`язкові реквізити - найменування суб`єкта господарювання та окремим рядком літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку, обсяг розрахункових операцій проведених через РРО, на загальну суму 3492524,21 грн.

Також, податковий орган вказав, що станом на момент проведення перевірки, позивачем не надано документи про походження товару (товарні накладні, товарно-транспортні накладні), що знаходився у реалізації згідно опису тютюнових виробів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 на загальну суму 12097,89 грн.

За висновками Акту перевірки, контролюючий орган встановив порушення ФОП ОСОБА_1 п. п. 1, 2, 11, 12, ст. 3, ст. 8 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного Акту перевірки, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.05.2021 № на суму 5100,00 грн, та № на суму 23642,12 грн.

5) Акт від 14.04.2021 № 4455/06/25/РРО/ НОМЕР_1 , в якому контролюючий орган зазначив про не забезпечення позивачем режиму програмування коду УКТЗЕД, а саме: до контрольних стрічок від 02.11.2020 не зазначено коду УКТЗЕД. Зазначено про порушення режиму програмування найменування, цін товарів. Встановлено відсутність книги обліку доходів та витрат.

За висновками Акту перевірки контролюючий орган встановив порушення п. п. 11, 12, ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021 № на суму 5100,00 грн.

6) Акт від 14.04.2021 № 4456/06/26/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зазначив про не забезпечення режиму програмування коду УКТЗЕД під час реалізації 10.03.2021 проведено через реєстратор розрахункових операцій за фіскальним номером № , що зареєстрований на господарський об`єкт - магазин, за адресою: АДРЕСА_2 , продано тютюновмісний виріб для електричного нагрівання «HEETS Purple ТВЕН sticks», без зазначення коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД (чек № 106 від 10.03.2021).

Контролюючий орган зазначив, що у фіскальних чеках РРО відсутні обов`язкові реквізити - найменування суб`єкта господарювання та окремим рядком літерне позначення, розмір ставки такого податку. У періоді з 09.07.2020 по 13.04.2021 загальна сума розрахункових операцій склала 5961019,50 грн.

Також, податковий орган вказав, що станом на момент проведення перевірки, позивачем не надано документи про походження товару (товарні накладні, товарно-транспортні накладні), що знаходився у реалізації згідно опису тютюнових виробів, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 на загальну суму 4985,00 грн та опису алкогольних напоїв, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності від 05.04.2021 року на загальну суму 121886,57 грн.

За висновками Акту перевірки контролюючий орган встановив порушення п. п. 11, 12, ст. 3 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі вказаного Акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021 № на суму 5100,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення № , № , № , № , № , № , № , № , № від 19.05.2021 (далі по тексту - оскаржуване ППР) протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що походження товарних запасів, які перебували за місцями здійснення позивачем господарської діяльності, підтверджується належними первинними документами, які позивач надавав під час проведення перевірки, проте податковим органом, в оскаржуваних ППР не зазначено обставин, що вказували б на дефектність наданих документів чи їх неповноту, у зв`язку із чим доводи відповідача про ненадання позивачем документів про походження товару суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1, підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п. 80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 ПК України.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР визначено правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто 01.01.2021, далі по тексту - Закон № 265/95-ВР).

Відповідно до п. п. 1, 2, 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів, з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Абзацом 19 статті 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Статтею 8 Закону № 265/95-ВР передбачено, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням РРО або програмних РРО чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 1 розд. I Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (далі - Положення № 13) визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням Інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів.

Розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї РРО чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний РРО QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на надані такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Форму і зміст фіскального касового чеку на товари (послуги) визначено п. 2 розділу ІІ Положення № 13, відповідно до якого фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (рядок 9), код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7).

У відповідності до пункту 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) (ст.20 Закону № 265/95-ВР).

У даній справі позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 11, так і пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не забезпечення режиму програмування коду УКТЗЕД, під час реалізації підакцизних товарів через реєстратори розрахункових операцій.

Таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що у фіскальних чеках контрольно-розрахункових операцій проведених перед початком перевірок, службових звітних чеках (Х-звітах від 05.04.2021) та наданих до перевірки фіскальних звітних чеках (Z-звітах) відсутні зазначені вище обов`язкові реквізити.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні фіскальні чеки щодо реалізації підакцизних товарів за якими контролюючи орган застосував штрафні санкції до позивача, передбачені п.11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Окрім того, в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження обставин відсутності коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, саме у фіскальних чеках із реалізації підакцизних товарів за якими контролюючи орган застосував штрафні санкції.

У свою чергу, надані відповідачем фіскальні чеки із контрольних закупок перед проведенням фактичних перевірок (Х-звіти від 05.04.2021) не є самостійними та достатніми доказами, що безпосередньо вказують про відсутність коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД, у фіскальних чеках із реалізації підакцизних товарів за якими контролюючи орган застосував штрафні санкції.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що підставою для висновків контролюючого органу про реалізацією позивачем товару, який не облікований за місцем реалізації та зберігання, стало не надання документів про походження товару, що знаходився у реалізації згідно описів тютюнових виробів та алкогольних напоїв, що знаходились на місці здійснення господарської діяльності.

Разом з тим, під час проведення перевірки, на запит ГУ ДПС у Житомирській області, 26.04.2021 ФОП ОСОБА_1 до заперечень на Акти перевірок (Т.1 а.с.40-44), надано копії підтверджуючих документів на придбання підакцизної групи товарів.

Надання позивачем вказаних документів про походження товару підтверджується висновками на заперечення до актів фактичних перевірок постійної Комісії по вирішенню спірних питань Головного управління ДПС у Житомирській області (Т. 1 а.с. 73-74, 83-88, 118-119,127-128, 149-150).

Згідно вказаних висновків, Комісія прийняла надані документи та вважала за необхідне скасувати висновки по Акту фактичних перевірок в частині порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зокрема № 4442/06/11/РРО/, а.с. 118-119 Т.1).

Відповідно до висновків по Актах № 4443/06/25/РРО/, № 4439/06/26/РРО/ (Т.1 а.с. 127-128, а.с.87-88 1) Комісія частково врахувала надані документи, що підтверджують походження товару та висновки Актів фактичних перевірок скоригувала на суму наданих документів.

Разом з тим, ГУ ДПС у Черкаській області, під час прийняття оскаржуваних ППР від 19.05.2021 № на суму 114683,42 грн; № на суму 23642,12 грн; № на суму 334865,52 грн не врахував обставини надання позивачем підтверджуючих документів на придбання підакцизної групи товарів та висновки Комісії Головного управління ДПС у Житомирській області, що вказує на протиправність вказаних ППР.

Щодо висновків комісії по запереченню на Акт № 4434/06/09/РРО/ (Т. 1 а.с. 73-74) у яких не враховано надані документи через низьку якість друку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані доводи підтверджують надання позивачем первинної документації щодо придбання підакцизної групи товарів, яка перебувала у реалізації.

Крім того, такі висновки контролюючого органу не відповідають принципам обґрунтованості, оскільки, залишаючи без змін висновки Акту перевірки, Комісія фактично не досліджувала надані документи. У свою чергу, у разі отримання документів неналежної якості, Комісія не була позбавлена можливості звернутись до позивача щодо надання ним документів у належному вигляді, однак докази такого звернення у матеріалах справи відсутні.

Натомість, в матеріалах адміністративної справи наявні копії видаткових накладних, товаро-транспортних накладних, які є первинними документами та належним чином підтверджують походження товарних запасів, що перебували за місцями здійснення позивачем господарської діяльності, і вказані первинні документи не містять ознак дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» спричинили б втрату такими документами юридичної сили.

Встановлені обставини вказують на те, що походження товарних запасів, які перебували за місцями здійснення позивачем господарської діяльності підтверджується належними первинними документами, які позивач надавав під час проведення перевірки.

У свою чергу, відповідач у спірних ППР не зазначив обставин, що вказували б на дефектність наданих документів чи їх неповноту у зв`язку із чим доводи відзиву про ненадання позивачем документів про походження товару суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Окрім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання податкового органу у вищезазначених актах на те, що позивачем застосовано РРО без використання режиму попереднього програмування коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, оскільки зазначене не підтверджено належними доказами.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку про протиправність, та як наслідок, скасування оскаржуваних ППР ГУ ДПС у Черкаській області № , № , № , № , № , № , № , № , № від 19.05.2021.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційних скаргах, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області та Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

В.В. Файдюк

Повний текст виготовлено 29.01.2025 року