Справа № 120/10329/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10329/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський Олександр Ванадійович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

30 січня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати відмову комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання відстрочки позивачу протиправною;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву позивача від 11.07.2024 та оформити позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 у статусі військовозобов`язаного.

11.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із наявністю батька, який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує стороннього догляду та не здатна до самообслуговування.

На підтвердження того, що батько позивача потребує постійного догляду, позивачем надано наступний пакет документів:

нотаріально засвідчені копії паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 ;

нотаріально засвідчені копії паспорта та картки платника податків його батька - ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

нотаріально засвідчену копію довідки МСЕК №031293 від 17.10.2022;

нотаріально засвідчену копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_1 ;

нотаріально засвідчену копію довідки №89/02-4/28/24 від 06.05.2024 про потребу у догляді та склад сім`ї;

нотаріально засвідчену копію висновку лікарсько-консультативної комісії №12 про необхідність стороннього догляду за формою №080-4/0 від 02.05.2024;

нотаріально засвідчену копію заяви ОСОБА_2 від 08.05.2024;

нотаріально засвідчену копію акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду №2/1-18/24 від 13.06.2024;

витяги з реєстру територіальної громади про реєстрацію проживання ОСОБА_1 та його батька ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

За результатом розгляду наданих позивачем заяви від 11.07.2024 та пакету документів, відповідач рішенням комісії оформленого протоколом № 7 від 18.07.2024, відмовив у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Листом від 18.07.2024 № 7/46 територіальний центр повідомив позивача про відмову в надані відстрочки від призову на військову службу, у зв`язку з відсутністю висновку МСЕК щодо потреби особи у постійному догляді.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.

Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначені категорії осіб, які мають право отримати відстрочку під час мобілізації та підстави такої відстрочки.

Зокрема, в силу пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Обґрунтовуючи необхідність здійснення постійного догляду за батьком, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком ЛКК закладу охорони здоров`я від 02.05.2024 року. У цьому документі вказано про те, що позивачу рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Стосовно допустимості висновку ЛКК для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за батьком військовозобов`язаного та надання йому відстрочки від призову на військову службу відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII , слід зазначити наступне.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317.

Підпунктом 1 п. 11 Положення встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Водночас, механізм організації роботи та діяльності центральної лікарсько-консультативної комісії Міністерства охорони здоров`я України визначає Положення про центральну лікарсько-консультативну комісію Міністерства охорони здоров`я України, яке затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.04.2014 року №284 (далі - Положення).

В силу пункту 1 розділу ІІІ Положення комісія МОЗ:

- розглядає правомірність прийнятих центральними комісіями рішень щодо встановлення інвалідності хворим дітям і дітям віком від 15 до 18 років, потерпілим від нещасних випадків на виробництві, дітям-інвалідам при встановленні ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності;

- розглядає складні та спірні питання щодо встановлення інвалідності хворим дітям і дітям віком від 15 до 18 років, потерпілим від нещасного випадку на виробництві, дітям-інвалідам з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності;

- аналізує обсяги реабілітаційних заходів, строки їх проведення, повноту та ефективність виконання індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда (далі - ІПР);

- коригує у разі необхідності ІПР.

За змістом пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 року №189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 року за №731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Відтак, аналізуючи наведені нормативні акти в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі справа № 814/76/16, адміністративне провадження №К/9901/6722/18.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до абз. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь того висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за батьком, не надав, що свідчить про відсутність підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зважаючи на наведене, аналізуючи зміст наданого позивачем висновку (заключення) лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, такий висновок не може підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за батьком, оскільки уповноваженим органом, до компетенції якого відноситься встановлення відповідного факту, є інша установа.

У даному випадку відсутня суперечність правових норм одна одній, оскільки нормативно-правові приписи постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 не суперечать Закону №3543-XII, а лише деталізують його положення, з огляду на специфіку регулювання спірних правовідносин в контексті співвідношення діяльності закладів охорони здоров`я та проходження такого особливого виду служби як військова. Закон встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів та перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи постанови КМУ розмежовують повноваження таких органів в залежності від віку суб`єкта, якому надається відповідний висновок. Жодних суперечностей у викладеному правовому регулюванні не існує, позаяк воно не передбачає одночасної можливості різних суб`єктів (ЛКК і МСЕК).

Тобто, висновок ЛКК, наданий позивачем, не може бути визнаний документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивачу може бути надана відстрочка від військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

У даному випадку, для підтвердження необхідності постійного стороннього догляду за батьком, позивач повинен був надати відповідачу висновок медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час судового розгляду цієї справи та за наявних у матеріалах справи доказів, у суду відсутні підстави для визнання протиправною відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.

При цьому, варто зазначити, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу відповідно до пункту 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII з наданням належних доказів на підтвердження факту необхідності постійного догляду за даною особою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.