Справа № 160/6553/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/6553/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року (суддя В.В. Горбалінський) у справі № 160/6553/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та у період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 160/6553/24 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 року по

31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року в повному обсязі;

- зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

- зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У подальшому, додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі № 160/6553/24 позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року виходячи з фіксованої величини 2 369, 01 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року, виходячи з фіксованої величини 2 369, 01 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року, виходячи з фіксованої величини 2 369, 01 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Судом першої інстанції зазначено, що у рішенні суду від 01.05.2024 року відсутня належна правова оцінка питанню наявності відповідного права позивача щодо нарахування та виплати йому індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 31.01.2024 року.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення.

Суд вказав, що способи тлумачення абзаців третього, четвертого Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Суд встановив, що відповідач повинен був нараховувати та виплатити позивачу індексацію-різницю в розмірі 2 369, 01 грн. щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, тобто в період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року.

Таким чином, суд зазначив, що бездіяльність відповідача стосовно невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року, виходячи з фіксованої величини 2 369, 01 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу є протиправною.

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо виплати індексації-різниці.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивач звертався до суду із заявою про встановлення судового контролю, а не про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено не додаткове рішення, а змінено рішення суду повністю. Зазначає, що рішення суду від 01.05.2024 року вирішило усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Звертає увагу, що законодавство не містило такого поняття як «фіксована сума індексації». Вважає, що у позивача тільки з грудня 2018 року виникає право на індексацію, яка сплачується до моменту його звільнення. Вказує, що у 2023 році зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справі № 280/4264/21, звертав увагу на те, що судове рішення має містити відповіді на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги, а також вирішувати питання про негайне виконання та про судові витрати (вимога повноти рішення). Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням цієї вимоги. Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Дослідивши позовні вимоги позивача та зміст рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі № 160/6553/24, колегія суддів встановила, що ухвалюючи це рішення, суд першої інстанції не надав оцінки та відповідно не прийняв рішення з приводу заявлених позивачем вимог про наявність права позивача на нарахування та виплати йому індексації-різниці, відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, за період з 01.03.2018 по 31.01.2024.

Отже, у спірному випадку, у суду першої інстанції були наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Щодо врахування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 31.01.2024.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у зв`язку з набранням з 01.03.2018 чинності постановою Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, змінився «базовий місяць» для проведення індексації грошового забезпечення і таким місяцем, для розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.03.2018, є березень 2018 року.

Відповідач не ставить під сумнів висновки суду першої інстанції про те, що саме березень 2018 року є місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018.

В той же час, в апеляційній скарзі відповідач зазначає те, що з березня 2018 року по листопад 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а отже за вказаний період були відсутні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення. Тобто, за позицією відповідача, лише у разі перевищення індексу споживчих цін порогу 103%, після підвищення грошового забезпечення, може бути підставою для розрахунку індексації грошового забезпечення.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити таке.

Так, абзацом 3 пункту 5 Порядку №1078 визначено, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів не нараховується лише за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах, оскільки лише за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, індексація не нараховується.

Абзацом 4 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної (згідно абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку №1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078 (103 відсотка).

Таким чином, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду; суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду (березень 2018 року); і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів.

Звідси є правильними висновки суду першої інстанції про те, що якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078 (103 відсотка).

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у справах №400/1119/21 (постанова від 28.09.2022), №560/3965/21 (постанова від 28.09.2022).

У спірному випадку встановлено, що згідно із довідкою відповідача позивачу нараховано за лютий 2018 р. 12161,67 грн., за березень 2018 р. 14255,81грн.

Отже, грошовий дохід позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року збільшився на 2094,14 грн. (14255,81-12161,7).

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення та сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення в грошового доходу (прожиткового мінімуму), що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів становить 4 463,15 грн.

З огляду на те, що розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що у спірному випадку індексація-різниця (фіксована індексація) складає 2369,01 грн. (4463,15 2094,01), яка підлягала виплаті позивачу у період з 01.03.2018.

Стосовно посилань відповідача на те, що у 2023 році було зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», слід зазначити те, що вказані обставини судом першої інстанції враховані, у зв`язку з чим суд першої інстанції, в мотивувальній частині додаткового рішення, зазначив про те, що: «... зважаючи на викладене, відповідач повинен був нараховувати та виплатити позивачу індексацію-різницю в розмірі 2369,01грн. щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, тобто в період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 31.01.2024 року».

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 252, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі №160/6553/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанову складено в повному обсязі 30.01.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк