Справа № 260/6252/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/6252/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

1. Визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 707 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації» від 15.08.2024 року в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 ;

2. Визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2024 року № 240 в частині призначення та зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання. Позивач є науковим працівником Інституту загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського Національної академії наук України та працює на посаді наукового співробітника за основним місцем роботи на повну ставку (1,0) з 01.11.2017 року (наказ №06-к/тр від 01.11.2017 року) та має науковий ступінь кандидата хімічних наук, у зв`язку з чим, має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що й було оформлено Довідкою № 9428 від 17.06.2024 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 з терміном до 12.08.2024 року.

Стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було виписано ОСОБА_1 повістку про прибуття 15.08.2024 року до ТЦК та СП для продовження дії попередньо наданої відстрочки.

Тому, 15.08.2024 року позивач прямував з пакетом документів для продовження попередньо наданої відстрочки до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Для цього він прибув до АДРЕСА_1 , звідки планував громадським транспортом доїхати до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вказує позивач, в м. Мукачево до нього підійшли представники ІНФОРМАЦІЯ_7 та незважаючи на наявність вищевказаної повістки (яку, зі слів позивача, представниками відповідача 1 було розірвано, однак, про наявність такої підтверджено у відповіді на запит адвоката позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 ), та примусово відвезли до центру комплектування, де позивача було примусово поставлено на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та зобов`язано пройти військово-лікарську комісію, проігноровано його право на продовження відстрочки та призвано на військову службу, про що видано наказ № 707 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації».

В подальшому, на підставі протиправного наказу про призов на військову службу, позивача протиправно зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , про що командиром частини видано відповідний наказ від 27.08.2024 року № 240.

Вважаючи протиправною, з огляду на наявність у нього права на відстрочку, мобілізацію позивача та, як наслідок, зарахування до списків особового складу військової частини, останній звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Ухвалою судді від 07.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.10.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого, відповідач 1 з позовними вимогами не згідний, з наступних підстав.

Зазначає, що 15.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 прибув (не затримувався/не доставлявся) військовозобов`язаний ОСОБА_1 , власноруч написав та подав до територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про взяття на військовий облік (№15920 від 15.08.2024 року) та видачу військового квитка військовозобов`язаних (№15921 від 15.08.2024 року), був скерований для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією (№ 6770/4 від 15.08.2024 року) за висновками якої (довідка ф. 4 № 12655 від 15.08.2024) підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Із скаргами/заявами (у тому числі про право на відстрочку) до посадових осіб районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не звертався (хоча, згідно арк. 2 листа Інституту загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського вих. №93/2-323 від 16.08.2024 року позивач «...прибув до міста Мукачево для подачі документів на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації...»).

Заяву про відмову від призову на військову службу під час мобілізації (як приклад з підстав наявності права на відстрочку від призову) - не подавав.

А тому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 15.08.2024 року №707 призваний на військову службу під час загальної мобілізації.

Звертає увагу, що для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації недостатньо мати право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, це право необхідно оформити у передбачений законодавцем спосіб.

На день відвідування ІНФОРМАЦІЯ_7 у військовозобов`язаного ОСОБА_1 , не було дійсної відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

А тому, вважає, що у діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутні ознаки неправомірної поведінки, вони діяли на підставі закону і на виконання закону.

Разом з тим, наголошує, що позивачем пропущено встановлений ч. 1 ст. 122 КАС України строк звернення до суду із даним позовом, а відтак, просить залишити позовну заяву без розгляду.

22.10.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого, відповідач 2 не погоджується з доводами позивача, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2024 року № 240 військовослужбовця військової служби під час мобілізації солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23.08.2024 року № 401-PC на посаду оператора штабу самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , з 27.08.2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Отже, як видно із зазначеного вище наказу командира військової частини НОМЕР_1 зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відбувалось на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23.08.2024 року № 401-PC, як наслідок відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язок між наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.08.2024 року № 707 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" і наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2024 року № 240.

Відтак, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.08.2024 року №707 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації" не являється підставою для прийняття жодних рішень та наказів стосовно позивача.

З огляду на викладене, вважає дії та наказ військової частини НОМЕР_1 правомірним та таким, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

Крім того, вказує, що з моменту відправлення військовозобов`язаного до військової частини він набуває статусу військовослужбовця, оскільки проходить військову службу, внаслідок чого на нього вже розповсюджуються гарантії, надані військовослужбовцям, а не військовозобов`язаним.

Статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби під час мобілізації у період воєнного часу.

24.10.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що службовцями ІНФОРМАЦІЯ_7 необхідність прибути до приміщення самого ТЦК та СП була пояснена необхідністю перевірити дані особи та пакет документів для відстрочки. Втім, якщо позиція ІНФОРМАЦІЯ_9 ґрунтується на викривлених відомостях про те, що нібито, позивач самостійно прийшов до приміщення ТЦК та СП та захотів стати на облік саме в цьому ТЦК та СП, то ІНФОРМАЦІЯ_10 надав би докази того, що позивач має адресу місця перебування у Мукачівському районі. Однак, відповідач 1 жодних таких доказів не надав. Бо очевидно, що без доказів місця перебування ОСОБА_1 в Мукачівському районі взяття його на облік ІНФОРМАЦІЯ_2 є безпідставним та є ознакою маніпулятивних дій службовців ІНФОРМАЦІЯ_7 , спрямованих на приховування обставин незаконної примусової мобілізації позивача.

Стверджує, що в заяві про видачу військового квитка, де позивач вказав свої дані, графа про причини надання військового квитка ним не заповнювалась, що очевидно вбачається з відмінності почерків, якими заповнено графи у заяві.

Заяву про відмову від призову на військову службу під час примусової мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач не зміг подати, оскільки йому не було надано такої можливості.

Натомість, в подальшому представником позивача було подано ряд скарг (заяв) щодо незаконної мобілізації ОСОБА_1 , зокрема, до ІНФОРМАЦІЯ_11 , до ІНФОРМАЦІЯ_12 , до ІНФОРМАЦІЯ_13 , до ІНФОРМАЦІЯ_14 , до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Так, 22.10.2024 року представник позивача отримав відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_15 на попередньо подану скаргу, де зазначено, що як встановлено, громадянин ОСОБА_1 є науковим працівником закладу вищої освіти, який має науковий ступінь та працює там за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки, що підтверджується дипломом кандидата наук серії НОМЕР_3 від 09.02.2021 року та довідкою з місця роботи від 14.08.2024 року.

Таким чином посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначена обставина належним чином не перевірена та не з`ясована, що призвело до порушення низки нормативно-правових актів, законів та свідчить про грубе порушення конституційних прав громадянина ОСОБА_1 .

За даним фактом посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_14 на адресу Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону України направлено повідомлення про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 Кримінального Кодексу України.

Щодо доводів військової частини НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву, позивач категорично не погоджується з такою позицією відповідача 2, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів особи, і у разі якщо суд при розгляді справи дійде до висновку про порушення прав позивача, він повинен ухвалити рішення, яке б забезпечило поновлення порушеного права, навіть шляхом виходу за межі позовних вимог.

Вимоги позивача, заявлені у позовній заяві до військової частини НОМЕР_1 є похідними від первісної (основної) вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу про мобілізацію, оскільки саме ним первісно порушено права позивача.

При цьому, вимоги позивача до військової частини НОМЕР_1 сформовані та заявлені в позові виключно з метою належного ефективного поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржуваний наказ про мобілізацію потягнув за собою ряд наступних порушень прав позивача, а саме включення його до списків особового складу військової частини, покладення на нього виконання обов`язків військової служби і т.д.

Саме виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ефективно поновить порушене право позивача, оскільки він втратить статус військовослужбовця, який безпідставно йому було надано у зв`язку з незаконною мобілізацією.

29.10.2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач 2 зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2024 року № 240 є індивідуальним правовим актом, що вичерпав свою дію. Крім того, даний наказ виданий за тих обставин, які існували на час його прийняття і не може вважатись протиправним та незаконним.

Як наслідок, скасування такого наказу не призведе до відновлення попереднього становища позивача, адже порядок демобілізації військовослужбовців чітко визначений законом і такий порядок не передбачає випадків демобілізації за рішенням суду про скасування наказу про призов.

Отже, враховуючи сказане вище, очевидним фактом є те, що солдат ОСОБА_1 , вже є військовослужбовцем і до нього застосовуються норми закону як до військовослужбовця, а не до військовозобов`язаного. Тому Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-XII та Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ не є сумісними та застосовуються в окремих випадках один від одного щодо військовозобов`язаних та військовослужбовців.

Водночас виключення військовослужбовців зі списків особового складу військової частини здійснюється на підставі наказу командира військової частини (по стройовій частині) за наявністю підстав звільнення військовослужбовців, з військової служби за призивом під час мобілізації які визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Таким чином, законодавством не передбачено виключення зі списків особового складу військової частини військовослужбовців, які проходять службу за призовом під час мобілізації, і відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

04.11.2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач 1 зазначає, що враховуючи відсутність відомостей про те, що позивач повідомляв відповідача 1 про обставини, які надають йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, вважає, що позивач можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб не скористався.

Щодо посилання на відповідь ІНФОРМАЦІЯ_15 , вважає за необхідне зазначити, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 документи (або їх копії), на які посилається ІНФОРМАЦІЯ_16 , - не надав, а іншого способу їх отримання територіальним центром комплектування та соціальної підтримки - не існує.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 08.12.2021 року № 2739 (а.с.22), ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та у зв`язку з наявністю права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (перебування на посаді наукового працівника Інституту загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського Національної академії наук України за основним місцем роботи на повну ставку), останнім надано відповідну Довідку № 9428 від 17.06.2024 року на строк до 12.08.2024 року (а.с.15).

В подальшому, у зв`язку із закінченням відповідного строку дії відстрочки, ІНФОРМАЦІЯ_17 було виписано позивачу повістку про необхідність з`явитися до центру комплектування 15.08.2024 року.

Як слідує зі змісту позовної заяви, 15.08.2024 року позивач прямував з пакетом документів для продовження попередньо наданої відстрочки до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Для цього він прибув до АДРЕСА_1 , звідки планував громадським транспортом доїхати до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Разом з тим, в м. Мукачево до нього підійшли представники ІНФОРМАЦІЯ_7 та незважаючи на наявність вищевказаної повістки (яку, зі слів позивача, представниками відповідача 1 було розірвано, однак, про наявність такої підтверджено у відповіді на запит адвоката позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 ), та примусово відвезли до центру комплектування, де позивача було примусово поставлено на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 та зобов`язано пройти військово-лікарську комісію, проігноровано його право на продовження відстрочки та призвано на військову службу, про що видано наказ № 707 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації».

В подальшому, на підставі протиправного наказу про призов на військову службу, позивача протиправно зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , про що командиром частини видано відповідний наказ від 27.08.2024 року № 240.

Вважаючи спірні накази протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

За нормами частини третьої статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Так, зокрема, відповідно до частин третьої, п`ятої статті 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

В контексті спірних правовідносин, як уже було зазначено судом, ІНФОРМАЦІЯ_17 , в якому перебуває на обліку військовозобов`язаний ОСОБА_1 , було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на строк до 12.08.2024 року, про що свідчить відповідна довідка від 17.06.2024 року № 9428 (а.с.15).

Як вбачається з наданої на адвокатський запит представника позивача адвоката Тоботи Ю.С. відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо надання копії повістки, яка була видана ІНФОРМАЦІЯ_17 про прибуття 15.08.2024 року до ТЦК для продовження дії попередньо наданої відстрочки, зазначено, що у зв`язку з неявкою на 15.08.20214 року громадянин ОСОБА_1 буде поданий до правоохоронних органів, як особа яка не з`явилася у терміни визначені в повістці та знаходитиметься в розшуку, після особистої явки та повторної подачі документів передбачених Постановою № 560 буде подано повідомлення до правоохоронних органів повідомлення про зняття з розшуку у зв`язку з явкою до центру комплектування. При цьому вказано, що копію повістки немає можливості надати у зв`язку з наявності останньої у громадянина ОСОБА_1 , повістка виписується особі лише за особистої участі, а тому виписати повістку без громадянина неможливо (а.с.66).

Фактично, вказаним листом підтверджено те, що ІНФОРМАЦІЯ_17 було виписано позивачу повістку про виклик до територіального центру 15.08.2024 року.

Як зазначено у позовній заяві, у визначений в повістці день - 15.08.2024 року, позивач і прямував до ІНФОРМАЦІЯ_6 для надання відповідних документів для продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак, був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 та доставлений до відповідного центру комплектування.

В подальшому, як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_14 на скаргу представника позивача адвоката Тоботи Ю.С. від 26.08.2024 року на неправомірні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 , в ході проведення перевірки за скаргою отримано інформацію від ІНФОРМАЦІЯ_7 , за результатом опрацювання яких встановлено, що 15.08.2024 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 прибув громадянин ОСОБА_1 .

В ході уточнення військово-облікових даних було встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру призовників та військовозобов`язаних « ІНФОРМАЦІЯ_18 » громадянин ОСОБА_1 до 12.08.2024 року користувався правом на відстрочку від призову на військову службу, а відтак на момент уточнення військово-облікових даних підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

В подальшому, після уточнення військово-облікових даних на виконання Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав направлення для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності для проходження військової служби (№6700/4 від 15.08.2024 року) до військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного на придатність до військової служби від 15.08.2024 року, за результатами обстеження спеціалістами виявлено захворювання, що впливають на придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Постановою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_8 (Довідка № 12655 від 15.08.2024 року) за результатами медичного огляду, на підставі статті 30б графи ІІ Розкладу хвороб військовозобов`язаний ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах, медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Відповідно до інформації отриманої від ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин ОСОБА_1 про наявність підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не повідомляв (заяву про надання відстрочки, належні документи, що підтверджують право на відстрочку від призову не надавав).

З огляду на вищевказане, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по основній діяльності) від 15.08.2024 року № 707 солдат ОСОБА_1 призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації військовозобов`язаних в особливий період та відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних направлений у складі команди до військової частини НОМЕР_4 .

Водночас, як встановлено, громадянин ОСОБА_1 є науковим працівником закладу вищої освіти, який має науковий ступінь та працює за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки, що підтверджується дипломом кандидата наук серії НОМЕР_3 від 09.02.2021 року та довідкою з місця роботи від 14.08.2024 року.

Таким чином, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначена обставина належним чином не перевірена та не з`ясована, що призвело до порушення низки нормативно-правових актів, законів та свідчить про грубе порушення конституційних прав громадянина ОСОБА_1 .

За даним фактом посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_14 на адресу Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону України направлено повідомлення про вчинення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 Кримінального кодексу України (а.с.126-127).

В контексті наведеного, статтею 23 Закону № 3543-ХІІ визначено підстави та осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Частиною 7 статті 23 Закону № 3543-ХІІ установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

У цій справі позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що під час мобілізації він мав право на відстрочку відповідно до п.2 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно не підлягав призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Так, відповідно до довідки Інституту загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського від 14.08.2024 року № 65, ОСОБА_1 дійсно працює в Інституті загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського НАН України, за основним місцем роботи на повну (1,0) ставки, з 01.11.2017 року (наказ № 406-к/тр від 01.11.2017 року) по теперішній час на посаді наукового співробітника, має науковий ступінь кандидата хімічних наук (а.с.18).

Вказана довідка є беззаперечним та належним доказом, що ОСОБА_1 є науковим співробітником, відноситься до працівників закладів наукової установи та працює на повній ставці.

Суд зазначає, що відповідно до п.8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі - Положення), виконання завдання з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, призову громадян на військову службу покладені саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 4 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують покладені на них завдання у взаємодії з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також з органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, установами, організаціями, вищими військовими навчальними закладами та військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти Збройних Сил та інших військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронними та розвідувальними органами, державними органами спеціального призначення з правоохоронними функціями, громадськими об`єднаннями (організаціями).

Відповідно до абз.9 пункту 11 Положення, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

З наведеного слід дійти висновку, що обов`язок щодо перевірки наявності відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу та підстав для її надання покладено на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а тому, навіть за умови тверджень відповідача 1 щодо неповідомлення позивачем про наявність підстав для відстрочки та ненаданням відповідних документів, відповідач 1 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочку від призову за мобілізацією, ураховуючи наявність відповідної відстрочки строком до 12.08.2024 року та наявність відомостей про статус у позивача кандидата хімічних наук та зважаючи на місце роботи: УжНУ, ІЗНХ НАНУ (Національна академія наук України), про що зазначено у військовому квитку працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.40) та було достеменно відомо відповідачу 1.

При розгляді цієї справи суд також враховує ту обставину, що факти порушень з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 , при мобілізації позивача, знайшли своє підтвердження під час проведеної перевірки ІНФОРМАЦІЯ_19 , про що було зазначено вище.

У будь-якому випадку, на переконання суду, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язків посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На переконання суду, в даному випадку, з огляду на очевидну незаконність оскаржуваного позивачем акта індивідуальної дії, який хоч і вичерпує дію фактом виконання, його скасування не порушить стабільності публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, а навпаки вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій центром комплектування при мобілізації військовозобов`язаних осіб, які мають право на відстрочку від призову.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про те, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.08.2024 року № 707, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_4 , є протиправним та підлягає скасуванню.

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на висновки суду про протиправність оскарженого наказу.

Суд критично ставиться до доводів відповідача 2 стосовно того, що оскільки позивач після призову на військову службу під час мобілізації набув статусу військовослужбовця, а оскаржувані накази є актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вичерпали свою дію внаслідок призову позивача на військову службу по мобілізації, тому їх скасування не має наслідком звільнення позивача з військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог законодавства, призиваючи ОСОБА_1 , не врахував наявність у останнього права на відстрочку.

Натомість відповідачем 1 було проігноровано право позивача на відстрочку, що в свою чергу призвело до протиправного призову позивача на військову службу. Таким чином суд, у разі скасування наказу про призов на військову службу, скасовує причину за якою позивач набув статусу військовослужбовця.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає, що у спірних правовідносинах порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 про призов на військову службу під час мобілізації від 15.08.2024 року № 707.

Водночас, суд звертає увагу, що зарахування позивача з 27.08.2024 року до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 є похідним від наказу про мобілізацію, а отже такі дії також порушують права позивача, а тому, за наведених обставин, такий наказ підлягає скасуванню та слід зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби.

Відтак, оскільки в судовому порядку встановлено, що позивача незаконно мобілізовано на військову службу, а чинним законодавством щодо проходження військової служби не передбачено, що скасування документів з оформлення процедури мобілізації має наслідком скасування наказу про зарахування особи до складу військової частини та виключення такої особи зі складу військової частини, куди її направлено відповідним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, то наказ військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2024 року № 240 підлягає скасуванню, незважаючи на те, що командир вказаної військової частини безпосередньо і фактично не вчиняв протиправної поведінки при прийнятті такого наказу.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що зважаючи на необхідність належного захисту та відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини та звільнити з військової служби.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судовий захист повинен бути реальним та практичним, а не ілюзорним. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, вищевказаний спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним та в повній мірі забезпечить повне припинення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.08.2024 року № 707 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації» в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2024 року № 240 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

5. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті