Справа № 280/6275/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6275/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.)

в адміністративній справі №280/6275/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 05.07.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн., за періоди лікування з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000грн, за періоди лікування з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у спірні періоді позивач перебував на лікуванні за наслідками поранення, отриманого під час виконання завдань по захисту Батьківщини. Вважає, що оскільки поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, то має право на нарахування додаткової винагороди за період, коли позивач проходив стаціонарне лікування, у відповідності до приписів Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, виходячи із 100000 грн. на місяць.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, позивачем до матеріалів справи не надані документи (належні докази), з яких би вбачалося, що він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а тому позивачем не доведена обставина, яка б підтверджувала його право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у вказані періоди.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що діагностоване захворювання позивача вказане у виписці стаціонарного хворого №1724, за період лікування з 04.07.2022 по 18.07.2022, з урахуванням висновків постанови ВЛК оформленої протоколом засідання 18 Регіональної ВЛК від 11.02.2023 року в частині встановлення причинного зв`язку захворювання, свідчить про те що такий причинний зв`язок передбачає отримання захворювання позивачем тільки під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України. Таким чином позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 КМУ за період лікування з 04.07.2022 по 18.07.2022. Враховуючи те що діагноз позивача за періоди стаціонарного лікування з 19.07.2022 по 11.08.2022 та з 20.08.2022 по 23.09.2022 визначався на підставі довідки про обставини травми є підстави вважати діагноз: Посткомоцiйний синдром. Посттравматичний стресовий розлад таким що має причинний зв`язок з отриманням позивачем бойової травми 01.06.2022. Таким чином стаціонарне лікування позивача в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» з 19.07.2022 по 11.08.2022 та з 20.08.2022 є наслідками одержання позивачем травми що пов`язана із захистом Батьківщини а тому за такий період лікування повинно бути нараховано додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 КМУ.

Справа розглянута в письмовому провадженні згідно ст. 311 КАС України.

В ході розгляду справи ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.12.2014 витребувано у позивача докази на підтвердження його перебування на лікуванні у період з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022.

На виконання зазначеної ухвали позивачем надано додаткові пояснення, а також копії:

- Виписки із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого №1358, згідно якої зазначено, що ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 11.06.2022 по 28.06.2022;

- Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарняної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №715 від 11.02.2023);

- Довідки військово-лікарняної комісії від 20.03.2022 Пр №213/4;

- Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.08.2022 №1542;

- Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1724, в якій зазначена госпіталізація ОСОБА_1 з 04.07.2022 по 18.07.2022;

- Епікрізу, що виписаний 17.08.2022;

- Епікрізу, що виписаний 23.09.2022;

- Виписного епікрізу №11967, в якому;

- Перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого №2231;

- Відповіді Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих звороб» Запорізької обласної ради від 20.09.2024 №13734;

- Магнітно-резонансної томографії головного мозку від 30.06.2022.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки про обставини травми від 23.08.2022 №1542, 01.06.2022 під час перебування на бойовому чергуванні позивач отримав травму та поранення (а.с.35).

Травма та поранення ОСОБА_1 отримані під час бойових дій із забезпечення, здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування агресії з боку ЗС рф на території Донецької області.

Позивач у червні 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема, внаслідок отриманої 01.06.2022 вибухової травми, про що зазначено у виписках, а саме:

з 03.06.2022 по 04.06.2022 (виписний епікриз №11967, (а.с.23);

з 05.06.2022 по 11.06.2022 (перевідний епікриз амбулаторного (стаціонарного) хворого №2231, (а.с.21);

з 11.06.2022 по 28.06.2022 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1358, (а.с.27).

Також, у липні-вересні 2022 року позивач перебував на стаціонарних лікуваннях, не пов`язаних із отриманим 01.06.2022 пораненням, а саме:

з 04.07.2022 по 18.07.2022 (виписний епікриз (а.с.24);

з 19.07.2022 по 17.08.2022 (виписний епікріз (а.с.25);

з 20.08.2022 по 23.09.2022 (виписний епікріз (а.с.26)

Відповідно до Витягу із протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 11.02.2023, травма і поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.30).

Також, відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №2567 від 22.04.2024, позивач у період з 01.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (а.с.31).

16.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив виплатити йому додаткову грошову винагороду, проте, відповідач відмовив.

Позивач вважає протиправну бездіяльність відповідача щодо не виплати додаткової винагороди передбаченої у розмірі виходячи зі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Слід зазначити, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (п.1 ст.9 ЗУ №2011-XII).

Позивач вважає, що має право на нарахування та виплату додаткової винагороди передбаченої п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у розмірі виходячи зі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022.

Натомість відповідач зазначає, що позивач не має права на додаткову винагороду, оскільки після отримання висновку ВЛК від 10.10.2022 про обмежену придатність до військової служби, він до військової частини не повернувся по теперішній час. Проведеним службовим розслідуванням позивач визнаний таким, що самовільно не повернувся з лікування до військової частини. 13.01.2023 року відомості про скоєння ОСОБА_1 злочину (самовільне залишення (дезертирство) військової частини 17.10.2022) внесені до ЄРДР та виключено зі списків особового складу.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач ставить питання про додаткові виплати за періоди з червня по вересень 2022 року (03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022).

При цьому, відповідач зазначає про виключення позивача зі списків особового складу з 13.01.2023 (самовільне залишення (дезертирство) військової частини 17.10.2022), т.т. станом на період з червня по вересень 2022 року позивач не був виключеним з особового складу військової частини.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не надає оцінку правовідносинам, що виходять за межі позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції надає оцінку лише правовідносинам, що стосуються періодів з червня по вересень 2022 року (03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022).

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно пункту 1 постанову КМУ №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць,

а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, відповідно до пункту 1 Постанови №168, підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень є те, що військовослужбовці:

1) беруть безпосередню участь у бойових діях;

2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, наявність наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.

За відсутності документального підтвердження неведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000грн. не виникає.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (Порядок №260) визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 01.06.2022 отримав поранення та перебував на стаціонарному лікуванні у спірний період, зокрема, з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022.

Відповідно до картки особового рахунку позивача за червень 2022 року позивачу нарахована додаткова винагорода у розмірі 100000 грн., пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у червні 2022 року (а.с.41).

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у період з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022, у відповідності до приписів Постанови №168.

Щодо виплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно доданої до позову виписки у період з 04.07.2022 по 18.07.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом:

Змішана дисциркуляторна енцефалопатія 3ст., (гіпертонічна, атеросклеротична, посттравматична) на тлі посттравматичних кістозно-гліозних змін обох лобних та лівої скроневої часток, легка конвекситальна атрофія, вестибулярний с-м, цефалгічний с-м, лікворно-гіпертензіонний с-м, нейрокогнітивний с-м, астено-невротичний с-м. ДДУХ ШВХ, ПВХ. Вертеброгенна цервікокраніалгія (грижа дисків С5,С6, протрузії дисків СЗ, нестабільність шийного відділу хребта), люмбоішіалгія з радикулопатію Ь5 зліва, больовий м`язово-тонічний с-м, хронічно рецидивуючий перебіг, ст.загострення. Церебральний атеросклероз 3 ст. Гіпертонічна хвороба 2 ст. ДВДР (а.с.24).

Також, згідно виписного епікризу у період з 19.07.2022 по 17.08.2022 позивач проходив стаціонарне лікування з основним діагнозом: посткомоційний синдром. Посттравматичний стресовий розлад. F07.2 F43.1 (а.с.25).

У період з 20.08.2022 по 23.09.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні (виписний епікриз, а.с.26), діагноз: посткомоційний синдром. Посттравматичний стресовий розлад. F07.2 F43.1.

Отже, лікування позивача після отриманого поранення (вибухова травма) продовжилося на стаціонарному лікуванні.

У виписках позивача, за період з 03.06.2022 по 04.06.2022, з 05.06.2022 по 11.06.2022, з 11.06.2022 по 28.06.2022 зазначений основник діагноз: вибухова травма.

В той же час, Витягом із протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 11.02.2023 та Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №2567 від 22.04.2024 - підтверджується, що травма і поранення позивача, отримані 01.06.2022 пов`язані із захистом Батьківщини, при цьому підтверджується, що ОСОБА_1 з 01.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (а.с.30, 31).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції вказані докази дають підстави для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000грн., що передбачена постановою КМУ №168 за періоди з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що така додаткова винагорода (за періоди з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022) була нарахована та виплачена позивачу.

Отже право позивача на додаткову винагороду в розмірі 100 000грн., що передбачена постановою КМУ №168 (за періоди з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022) підлягає захисту.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та припустився помилкового висновку про відмову в задоволені позову.

Оскільки матеріали справи містять документи, з яких би вбачалося, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову за періоди з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 підлягає скасуванні, та в цій частині слід позов задовольнити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову щодо періоду з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022.

Вищезазначене є мотивом для часткового врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини частково спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його часткового скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року скасувати в частині відмови в задоволення позову щодо періоду з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 та в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000грн., за періоди лікування з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн., за періоди лікування з 04.07.2022 по 18.07.2022, з 19.07.2022 по 17.08.2022, з 20.08.2022 по 23.09.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 23.01.2025 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова