Справа № 440/13945/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 р. Справа № 440/13945/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, повний текст складено 09.12.24 по справі № 440/13945/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: скасувати рішення №82 від 17.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішення №82 від 22.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області винести рішення яким призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 починаючи з 15.04.2024, зарахувавши період навчання з 23.09.1985 по 11.01.1989; проходження військової служби з 13.06.1989 по 13.07.1990 та з 18.01.1989 по 04.06.1989; з 16.10.1990 по 30.04.1991; з 31.08.1992 - 12.01.1995; з 23.01.1995 по 01.07.1996 до Списку №1 в подвійному розмірі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 повернуто позивачу адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення суду та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024, направити справу № 440/13945/24 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування зазначеної апеляційної скарги скаржник зазначає, що позивач 15.04.2024 звернувся до Пенсійного фонду в Київській області з заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Сумській області та повідомлено листом від 22.04.2024 р. № 82 про те, які документи необхідно подати додатково для призначення пенсії. В свою чергу Головним управлінням Пенсійного фонду в Сумській області не розглядалося питання про призначення пенсії на пільгових умовах. 10.05.2024 р. Позивач звернувся повторно з заявою про призначення пенсії та надав додаткові документи. 22.05.2024 р. Позивач отримав Лист від 17.05.2024 року №82 від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю страхового стажу згідно діючого законодавства. Також, зазначає, що питання про призначення пільгової пенсії останній раз розглядалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, відмовою в призначенні пенсії є саме рішення від 17.05.2024 року №82 від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , яке позивач просить скасувати у позовних вимогах та надав до суду. Крім того, скаржник посилається на ст. 77 КАС та зазначає, що Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Учасники по справі не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не в повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви, а саме не надано оскаржуваного рішення №82 від 22.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суду, на підставі якого суд першої інстанції позбавлений можливості з`ясувати предмет позову в цій частині та вирішити питання про поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з необхідністю усунення виявлених судом недоліків позовної заяви шляхом надання позивачем до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження; належним чином оформлену копію рішення №82 від 22.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області; документа про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

На виконання ухвали суду від 25.11.2024 представник позивача 03.12.2024 надав суду копію квитанції про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн та заяву про поновлення строку.

В обґрунтування заяви, позивач зазначає, що 15.04.2024 він звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Сумській області про призначення пенсії. 22.04.2024 ГУ ПФУ у Сумській області листом № 82 повідомив про необхідність подати документи додатково. 10.05.2024 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії та надав додаткові документи, однак листом від 17.05.2024 № 82 було відмовлено в призначенні пенсії. Таким чином строк звернення до суду не є пропущеним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви не в повному обсязі, визначені ухвалою суду від 25.11.2024 року про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умовою прийнятності позову до розгляду є його відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 160 КАС України, а також дотриманні термінів її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.

Згідно з ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються, у тому числі: 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що єдиною підставою для повернення позивачу позову стало ненадання позивачем листа Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області №82 від 22.04.2024 у зв`язку з чим суд позбавлений можливості з`ясувати предмет позову в цій частині та надати оцінку доводам, наведеним у заяві про поновлення пропущеного строку.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до приписів п.п. 1, 2, 6 частини другої статті 173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Завданням підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

За правилами п.п. 5, 7 ч.2 ст.180 КАС України у підготовчому засіданні суд: роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до вимог вищевказаних норм, суд може запропонувати особам, які беруть участь у справі надати докази, звернувшись з відповідним клопотанням щодо цього, або витребувати такі докази з власної ініціативи.

При цьому, слід зазначити, що питання щодо витребування доказів суд може вирішити, як на стадії відкриття провадження у справі, так і під час підготовчого засідання шляхом зазначення про це або в ухвалі про відкриття провадження у справі, або в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

Чинним законодавством України передбачено подання саме наявних у позивача доказів. Ненадання позивачем доказів, які ним не може бути подано з об`єктивних причин не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху чи повернення позову.

Колегія суддів вважає необхідним наголосити, що в адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування усіх обставин справи, отже викликані у суду питання він мав можливість з`ясувати у підготовчому засіданні. Суд першої інстанції не позбавлений можливості витребувати необхідні для розгляду справи докази за власною ініціативою.

Дослідивши зміст позовної заяви, колегія суддів зазначає, що позивачем заявлено до суду вимоги про скасування рішення №82 від 17.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішення №82 від 22.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на його заяву про призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській надано відповідь листом від 22.04.2024 № 82, яким повідомлено про необхідність надання додаткових документів для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що за своїм змістом лист Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській від 22.04.2024 №82 носить інформативно-роз`яснювальний характер, не є актом індивідуальної дії та не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, що в свою чергу не створює правових наслідків для позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права надавати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Слід зазначити, що після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 КАС України, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу.

Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі поданої позивачем позовної заяви та заяви про усунення недоліків позову.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин 1 статті 244 КАС України, вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Колегія суддів, у межах розгляду апеляційної скарги не надає оцінки дотриманню/недотриманню позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, позаяк, суд першої інстанції не давав в оскаржуваній ухвалі відповідної оцінки, при цьому, лише помилково констатуючи про не усунення недоліків позовної заяви, хоча вимоги суду були виконані, шляхом подання заяви про поновлення строку на звернення до суду з позовом, яка не була оцінена судом.

Також колегія суддів враховує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним.

Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пункти 50-51, 69, та «Walchli v. France», №35787/03, пункт 29 зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист ().

Проте, суворе трактування національним законодавством процесуального правила («надмірний формалізм») може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 зумовлюють утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви позивачу, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 по справі № 440/13945/24 скасувати.

Справу № 440/13945/24 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко