Справа № 760/19159/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Беспалова О.О., Ключковича В.Ю., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила:

- скасувати постанову від 07.08.2024, якою інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Візняк Вірою Володимирівною - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП;

- стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40 000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 січня 2025 року заяву судді-доповідача Парінова А.Б. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задоволено. Відведено від розгляду справи №760/19159/24 суддю Парінова А.Б. Передано справу №760/19159/24 для визначення складу суду за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2025 року, справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Вівдиченко Т.Р., судді Беспалов О.О., Ключкович В.Ю.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом не долучено квитанцію про сплату судового збору.

При цьому, в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 просить визнати позивача (апелянта) ОСОБА_1 звільненою від сплати судового збору, з підстав передбачених п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні ОСОБА_1 про визнання позивача (апелянта) ОСОБА_1 звільненою від сплати судового збору, з підстав передбачених п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», - відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року залишено без руху, через її невідповідність вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, а саме, до апеляційної скарги не доданий документ про сплату судового збору та встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

Копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом отримано 15 січня 2025 року в його електронному кабінеті через підсистему "Електронний суд", про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка.

На виконання вимог ухвали суду від 14 січня 2025 року, від позивача - ОСОБА_1 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява, в якій вказує на необхідність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13.12.2024 у справі № 760/19159/24.

В обґрунтування даної заяви апелянт посилається на положення пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» та вказує, що цією нормою не передбачено справляння судового збору за подання заяв у майнових спорах про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою. При цьому, незалежно чи визнавались рішення, дії чи бездіяльність протиправними чи ні.

Також, апелянт, посилаючись на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи та рішення Європейського суду з прав людини, вказує, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя, а визначення розміру судового збору повинно здійснюватися таким чином, щоб був дотриманий баланс між можливостями особи, яка звертається до суду з відповідною заявою, та обмеженнями, встановленими законодавцем.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Так, зі змісту вищевказаної норми вбачається, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). В такому випадку вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас, за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Таким чином, у даній справі позовна вимога про стягнення з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 40 000 грн - не є об`єктом, за який справляється судовий збір.

Разом з тим, положення пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на позовну вимогу про скасування постанови від 07.08.2024, якою інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Візняк Вірою Володимирівною - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закриття справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Таким чином, дана вимога є об`єктом, за який справляється судовий збір.

З огляду на викладене, за подання апеляційної скарги на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, позивач або відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Слід зазначити, що судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

При цьому, сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на відсутність підстав для справляння судового збору, оскільки, необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом та є процесуальним обов`язком сторони, яка звертається до суду з апеляційною скаргою.

Таким чином, оскільки, ОСОБА_1 не надано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху позивачем не виконана.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що апелянт, в установлений судом строк, недоліки апеляційної скарги не усунув, а тому, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Водночас, слід зазначити, що, відповідно до положень частини другої статті 298, частини восьмої статті 169 КАС України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення з такою скаргою в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 296, 298, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.