Справа № 300/5150/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5150/24 пров. № А/857/25515/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року (судді Боршовського Т.І., ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №300/5150/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Шевченко Наталія Павлівна в інтересах ОСОБА_1 01.07.2024 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 67 від 28.12.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно поданої ним заяви про призначення пенсії від 24.07.2023; зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до пункту б ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" з 24.07.2023 дня звернення за призначенням пенсії, з урахуванням до страхового стажу періодів роботи в Російській Федерації: з 08.07.1997 по 24.10.1998, з 16.02.2007 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 16.04.2009, з 16.06.2009 по 10.02.2010, з 20.02.2010 по 26.04.2010, з 27.04.2010 по 26.01.2011, з 21.03.2011 по 11.02.2012.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 67 від 28.12.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 08.07.1997 по 24.10.1998, з 16.02.2007 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 16.04.2009, з 16.06.2009 по 10.02.2010, з 20.02.2010 по 26.04.2010, з 27.04.2010 по 26.01.2011, з 21.03.2011 по 11.02.2012, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся 24.07.2023 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

До заяви додано: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 01.10.1997; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, атестат № НОМЕР_2 від 20.08.1981; посвідчення серії НОМЕР_3 від 12.01.2022 ; довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.02.2022 № 89 ; трудову книжку серії НОМЕР_4 від 20.05.1985; довідка ПАТ «Укрнафта» від 31.01.2022 № 01/01/10/05/02/02/-38/1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ; довідка ООО «Максима» від 12.04.2019 № 47 про характер роботи та умов праці; наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області від 03.06.1997 № 538 «Про затвердження плану приватизації та створення акціонерного товариства» ; наказ ВАТ «Капітальний ремонт ствердловин» від 29.07.1997 № 140 «Про перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням»; висновок Державної експертизи умов праці від 26.10.2000 № 346 експертизи якості вперше проведеної атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах в Долинському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин; наказ ВАТ «Капітальний ремонт свердловин» від 24.07.2002 № 140 «Про результати атестації робочих місць, виробництв, професій і посад»; висновок Державної експертизи умов праці від 15.11.2002 № 711 експертизи якості проведеної у липні 2002 року чергової атестації робочих місць за умовами праці та правильності застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах ВАТ «Капітальний ремонт свердловин»; наказ ПАТ «Укрнафта» від 29.11.2019 № 179/1 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників Структурної одиниці (філії) Управління транспорту»; довідка Архівного відділу № 2 Калуської РДА від 06.12.2021 № 531/04-01/Г-40; довідка Архівного відділу № 2 Калуської РДА від 06.12.2021 № 529/04-01/Г-40; довідка Архівного відділу № 2 Калуської РДА від 06.12.2021 № 532/04-01/Г-40; довідка Архівного відділу № 2 Калуської РДА від 06.12.2021 № 533/04-01/Г-40; виписки з наказів ВАТ «Болехівського лісокомбінату»; довідка ВАТ «Болехівського лісокомбінату» від 16.02.2022 № 22; витяг з наказу ВАТ «Долинське АТП 12627» від 07.06.1994 № 94-к «Про відпустку»; довідка ВАТ «Долинське АТП 12627» від 31.08.2022 № 47; довідка ВАТ «Долинське АТП 12627» від 31.08.2022 № 46; довідка Архівного відділу Виконавчого комітету Болехівської міської ради від 18.04.2019 № 01.1-22/Г-52; довідка Архівного відділу Виконавчого комітету Болехівської міської ради від 18.04.2019 № 01.4-01/Г-52 ; довідка Архівного відділу № 2 Калуської РДА від 06.12.2021 № 528/04-01/Г-40 ; довідка ВАТ «Долинське АТП 12627» від 31.08.2022 № 45; довідку Долинського АТП-2627 про заробітну плату ; довідка Архівного відділу № 2 Калуської РДА від 06.12.2021 № 530/04-01/Г-40; довідка ООО «Максима» від 24.05.2019 № 100 про заробітну плату за період 16.02.2007 по 11.02.2012; особова картка ООО «Максима» за 2012 рік; особова картка ООО «Максима» за 2011 рік; особова картка ООО «Максима» за 2010 рік; особова картка ООО «Максима» за 2009 рік; особова картка ООО «Максима» за 2008 рік; особова картка ООО «Максима» за 2007 рік; довідка ООО «Максима» від 24.05.2019 № 100 про заробіток за період з 16.02.2007 по 11.02.2012; заява про підтвердження стажу роботи від 24.07.2023; заява від 24.07.2023 № 286 про проведення позапланової перевірки достовірності відомостей; заява від 24.07.2023 № 287 про проведення позапланової перевірки достовірності відомостей; акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області документів про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за списком № 2 від 08.08.2023 № 0900-1103-1/5680; довідка ПАТ «Укрнафта» від 09.08.2023 № 01/01/10/05/02/02/-369 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ; акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області документів про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за списком № 2 від 03.08.2023 № 0900-1103-1/562; архівна довідка Долинської міської ради від 03.08.2023 № 372/04-01/Б-13; акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області документів про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за списком № 2 від 04.08.2023 № 0900-1103-1/5660 ; довідка Долинське АТП-2627 від 04.08.2023 № 04-1/08/23 про заробітну плату для обчислення пенсії; акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області документів про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за списком № 2 від 31.07.2023 № 0900-1103-1/5532; акт перевірки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області документів про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за списком № 2 від 31.07.2023 № 0900-1103-1/5533.

Вказана заява за принципом екстериторіальності передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняло рішення від 28.12.2023 № 67 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 23 роки 10 місяців 26 днів, пільговий стаж 8 років 11 місяців 1 день. До страхового стажу, згідно записів трудової книжки, серії НОМЕР_4 від 20.05.1985, та до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.08.2023 № 01/01/10/05/02/02/-369, з урахуванням Акту перевірки документів про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пільгової пенсії за списком № 2 № 0900-1103-1/5680, та рішення Комісії, що діє при ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 22.12.2023 № 2, а також згідно даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу. До страхового стажу не враховано періоди роботи на території Російської Федерації - з 01.01.2023 Росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся з позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У частині 1 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених таким Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Як передбачено частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, згідно пункту "б" частини першої статті 13 наведеного Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; - атестація робочих місць; - досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, статтю 13 Закону №1788-XII визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам; б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах „б-„з для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті „а - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б-„з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами „б-„г статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б»-«г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, у справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 по справі №360/3611/20 в аналогічних відносинах дійшла до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-IV, а в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Судом встановлено, що причиною відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно рішення №67 від 28.12.2023 є відсутність у позивача страхового стажу, зокрема, 30 років. При цьому, до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача на території Російської Федерації, з мотивів того, що з 01.01.2023 Росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховано по 31.12.1991.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 20.05.1985, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 08.07.1997 по 24.10.1998 працював на посаді машиніста парової пересувної установки ОАО «Варьеганнефть»; з 16.02.2007 по 25.04.2008 працював на посаді машиніста парової пересувної установки ООО «Максима»; 26.04.2008 по 16.04.2009 працював на посаді машиніста парової пересувної установки в цеху технологічного підтримки ООО «Максима»; з 16.06.2009 по 10.02.2010 працював на посаді машиніста парової пересувної установки в цеху технологічного підтримки ООО «Максима»; з 20.02.2010 по 26.04.2010 працював на посаді машиніста парової пересувної установки в цеху технологічного підтримки ООО « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; з 27.04.2010 по 26.01.2011 працював на посаді машиніста парової пересувної установки в цеху технологічного підтримки ООО « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; з 21.03.2011 по 11.02.2012 працював на посаді машиніста парової пересувної установки в цеху технологічного підтримки ООО «Максима» .

Також судом встановлено, що записи в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 20.05.1985 про періоди роботи з 08.07.1997 по 24.10.1998, з 16.02.2007 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 16.04.2009, з 16.06.2009 по 10.02.2010, з 20.02.2010 по 26.04.2010, з 27.04.2010 по 26.01.2011, з 21.03.2011 по 11.02.2012, вчинені відповідно до вимог Інструкції № 58 та містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Такі записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації, колегія суддів звертає увагу апелянта на таке.

Трудова книжка ОСОБА_1 містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржувані періоди. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано, внаслідок чого, останні безпідставно не взяті до уваги апелянтом при призначенні пенсії.

Підставою для неврахування до пільгового стажу позивача вищевказаних періодів роботи на території російської федерації слугував висновок відповідача про те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Так, позивач в спірні періоди працював на підприємствах, які знаходилися на території російської федерації, а тому питання щодо можливості зарахування таких періодів роботи до пільгового стажу необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993р. (далі - Угода).

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та Російською Федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Тобто, дії пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів є протиправними.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тому, припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022р. № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція апелянта, як пенсійного органу суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Зважаючи на викладене є вірним висновок суду першої інстанції, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць зараховується до трудового стажу, а отже Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області протиправно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: з 08.07.1997 по 24.10.1998, з 16.02.2007 по 25.04.2008, з 26.04.2008 по 16.04.2009, з 16.06.2009 по 10.02.2010, з 20.02.2010 по 26.04.2010, з 27.04.2010 по 26.01.2011, з 21.03.2011 по 11.02.2012.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 в частині наявності в позивача пільгового стажу, то судом встановлено таке.

Із змісту п.3, п.4 п.4.1, п.4.3, п.4.4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці №383 від 18.11.2005р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Так, з 11.03.1994р. - 15.01.2003р. діяв Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р., з 16.01.2003р. - 23.06.2016р. Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003р., після 24.06.2016р. діє Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016р.

Згідно рішення відповідача № 67 від 28.12.2023 про відмову в призначенні пенсії пільговий стаж ОСОБА_1 становить 8 років 11 місяців 1 день.

Водночас, згідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 передбачена необхідна вимога щодо наявності пільгового стажу 12 років 6 місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України та досягнув 58-ти річного віку, а враховуючи те, що пільговий стаж ОСОБА_1 , становить 8 років 11 місяців 1 день, тобто не менше половини стажу від обов`язкового пільгового стажу 12 років 6 місяців, то в перерахунку 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи позивач має право на зменшенням пенсійного віку 60 років на 3 роки 5 місяців. Тобто пенсійний вік для виходу на пенсію на пільгових умовах по списку № 2 для позивача становить 56 років 7 місяців.

З огляду на передбачені пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_1 досяг 58 років 8 місяців при необхідних 56 років 7 місяців; має стаж роботи не менше 25 років, з яких пільговий стаж за списком № 2 не менше 8 років 11 місяців 1 день, а наявний у позивача вік, страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з абзацом першим частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, враховуючи встановлені обставини та висновки, а також те, що звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а тому вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції прийняв правильне прийняв рішення про необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської соціальної хартії та статті 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень, а тому суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що встановлені судом обставини та подання позивачем пенсійному органу разом із заявою від 24.07.2023 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення» умов для призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах, вказує право позивача на гарантоване Державою Україна пенсійного забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №300/5150/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 27.01.2025