Справа № 733/2640/24
Суддя: Вовченко А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/1/25
Єдиний унікальний №733/2640/24
Рішення

Іменем України

30 січня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

До Ічнянського районного суду Чернігівської області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ГУНП в Чернігівській області з вищезазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності, про що останнім винесено постанову за ч. 1 ст.121 КУпАП, а саме: «24.11.2024 о 18:35 год. в м. Ічня по вул. Бунівка , біля будинку № 162, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2161 ,реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в темну пору доби не працював задній габаритний ліхтар , чим порушив вимоги п.31.6 б ПДР України. Вважає, що відповідач безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просила скасувати постанову відповідача серії ЄНА № 3540346 від 24.12.2024 , якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 340 гривень.

05 грудня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

10 грудня 2024 року на виконання ухвали від 05 грудня 2024 року позивачем надані документи по усуненню недоліків.

11 грудня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження, призначено судове засідання з викликом учасників процесу, відповідачу надано строк для надання відзиву.

На адресу суду від представника УНП в Чернігівській області Стеценка О.О. надійшов відзив на позовну заяву , в якій він вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню . Зазначає, що 24.11.2024 року позивач рухаючись в м.Ічня по вул. Бунівка на автомобілі марки ВАЗ 2161, д.н.з. НОМЕР_1 здійснювала керування автомобілем , в якому не працювали в темну пору доби задні габаритні вогні, чим порушила п.31.6.б ПДР. Інспектором ВП №2 (м.Ічня) Хайлук А.А. під час розгляду справи було дотримано всі вимоги чинного законодавства, а постанова серії ЄНА №3540346 від 24.11.2024 року законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом , що має несправності системи гальмового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності , з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється , тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначено в ст.251 КУпАП посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів ,тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються , зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Інспектор Хайлук А.А. діяв у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством , а постанова серії ЄНА №3540346 від 24.11.2024 року відповідає встановленій формі та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання на розгляд справи не з`явився.

З підстав ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку.

24 грудня 2024 року інспектором ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області області старшим лейтенантом поліції Хайлуком А.А. винесено постанову серії ЄНА №3540346 від 24.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за те, що водійка ОСОБА_1 24 грудня 2024 року 0 18:35 год. , рухаючись в м.Ічня по вул. Бунівка на автомобілі марки ВАЗ 2161, д.н.з. НОМЕР_1 здійснювала керування автомобілем , в якому не працювали в темну пору доби задні габаритні вогні, що є порушенням п. 31.6 «б`ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року №14«Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283 і 284КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно дост.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Пунктом 11 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджено від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України) (зі змінами та доповненнями).

Згідно пункту 1.3Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Суд враховує, що статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.п. «б» 31.6 Правил дорожнього руху, які затверджено постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Суд звертає увагу, що ч.1ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за умисний характер дії водія, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як зазначила позивачка в позовній заяві, на момент початку руху всі габаритні вогні були справними та не виключено, що така несправність з`явилася безпосередньо під час руху.

Якщо несправність ліхтаря виникає в дорозі, то водій повинен вжити заходів для їх усунення на місці, а якщо це зробити неможливо, рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (п.31.5 ПДР).

Представником ГУНП в Чернігівській області Стаценком О.О. у відзиві на позовну заяву зазначається про долучення до матеріалів справи диску з відеозаписом , на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з непрацюючим заднім лівим габаритним ліхтарем, однак відеозапис суду не наданий.

Окрім того , позивачка на наступний день після складання оскаржуваної постановим зверталась із заявою до ВП №2 (м.Ічня) з проханням про ознайомлення її з матеріалами справи та відеозаписом, однак її заява залишилась без відповіді.

Відповідно до ст.ст.245,246,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Разом з цим, відповідно до змісту ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи зі змісту ч.3ст.286 КАС України, яка є спеціальною нормою до даних правовідносин, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як видно зі змісту оскаржуваної постанови відповідач притягнув до адміністративної відповідальності позивача за те, що водій керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не працювали задні габаритні ліхтарі.

Проте, суд звертає увагу, що норми КУпАП передбачають відповідальність за умисний характер дії водія, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд зазначає, що відповідальність за ч.1ст.121 КУпАП в разі порушення п.п. «б», п.31.6 Правил дорожнього руху настає, лише в разі виявлення факту умисної дії, в результаті якої у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості водій свідомо допустив непрацездатність ламп фар чи задніх габаритних ліхтарів, яка унеможливлює згідно ПДР подальшу експлуатацію транспортного засобу. Тут треба зазначити, що інспектором УПП невірно витлумачено приписи ПДР з огляду на наступне.

По-перше, дефеніция ч.1 ст.121 КУпАП наголошує: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. В даному випадку, мова йде про несправності, при яких заборонено саме експлуатацію транспортного засобу. Вичерпний перелік таких несправностей перелічено у пункті 31.4 ПДР зі всьома його підпунктами, одним з яких є підпункт 31.4.3 під назвою «Зовнішні світлові прилади», в якому чітко зазначено заборону експлуатації т/з при наявності наступного переліку несправностей:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Перелік несправностей стосовно заборони експлуатації вичерпний. Інспектор, при цьому, застосовує пп. «б» пункту 31.6 ПДР, який забороняє не подальшу експлуатацію, а тільки рух автомобіля, а відтак не підпадає під дію ч.1 ст.121 КУпАП.

ОСОБА_1 на місці складання протоколу заперечила факт вчинення адміністративного правопорушення, про яке вказав працівник поліції, та наполягала на наданні відеодоказу цьому, однак працівником поліції лише словесно озвучено ймовірну технічну несправність автомобіля. Однак працівниками поліції належним чином не задокументовано факт несправності заднього лівого стоп-сигналу, та не пред`явлено для перегляду/дослідження ані особі яка притягується до адміністративної відповідальності, ані суду.

Отже, факт порушення позивачем ПДР України, зокрема, керування ним транспортним засобом на якому не працював задній лівий стоп-сигнал, не доведено належними і допустимими доказами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, інспектор повинен керуватись ст.279,280,283 КУпАП та інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпе6чення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі» затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

При винесенні постанови відповідачем були порушені зазначені норми, що позбавило ОСОБА_1 можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2ст. 251 КУпАП України).

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для скасування постанови інспектора ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП Хайлук А.А. ЄНА №3540346 від 24.11.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1ст.121 КУпАП.

Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 121, 245-249, 251, 252, 256, 268, 279, 283, 284, 293 КУпАП, ст.ст. 12, 72-79, 90, 139, 244-246, 250, 262, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Постанову інспектора (м.Ічня) ВП №2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області серії ЕНА № 3540346 від 24.11.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 340 гривень скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області , юридична адреса: 14000, м.Чернігів проспект Перемоги,74 .

Повне судове рішення складено 30 січня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко