Справа № 620/9460/24
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9460/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Ключковича В.Ю., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Куць М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року, суддя Непочатих В.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 в період з 12.08.1986 по 31.10.1993 та здійснення перерахунку пенсії з часу подання заяви, а саме: з 10.08.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи період його роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993 та здійснити перерахунок пенсії з часу подання заяви, а саме: з 10.08.2023.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у порядку письмового провадження з 09 грудня 2024 року.

Відповідно до ухвали Шостого апеляцйного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року з метою витребування додаткових доказів у справі, призначено розгляд апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відкрите судове засідання на 29 січня 2025 року.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 18.11.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з проханням повідомити причини не зарахування страхового стажу його роботи в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11, у період з 12.08.1986 по 31.10.1993.

Листом від 07.09.2023 № 15140-14393/К-02/8-2500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що 07.09.2023 Головним управлінням надіслано запити до Державного архіву м. Києва та до ПрАТ «Центрелеватормлинбуд» з проханням надати уточнюючі довідки про період роботи позивача з 12.08.1986 по 31.10.1993 та заробітну плату за вказаний період (а.с. 14).

На повторне звернення позивача від 16.05.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 11.06.2024 № 8939-7501/К-02/8-2500/24 повідомило, що 07.09.2023 надіслано запит до Державного архіву м. Києва та до ПрАТ «Центрелеватормлинбуд» з проханням надати уточнюючі довідки про період роботи позивача з 12.08.1986 по 31.10.1993 та заробітну плату за вказаний період.

16.10.2023 до відповідача надійшов лист від 28.09.2023 за № 068/05-12/2025 з Державного архіву м. Києва, в якому повідомлено, що документи Будівельного поїзду м. Чернігова Тресту «Центрелеватормельбуду» на зберігання до Державного архіву м. Києва не надходили.

У переліку ліквідованих підприємств, установ і організацій, які передали документи з особового складу до архівних відділів районних в місті Києві державних адміністрацій відомостей про цю організацію не виявлено.

Інформацією про місцезнаходження документів Будівельного поїзду м. Чернігова Тресту «Центрелеватормельбуду» Державний архів м. Києва не володіє.

На запит до ПрАТ «Центрелеватормлинбуд» відповідь до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надходила.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 10.06.2024 за № 2500-0205-8/41264 повторно надіслано запит до ПрАТ «Центрелеватормлинбуд» з проханням надати уточнюючі довідки про періоди роботи позивача з 12.08.1986 по 31.10.1993 та заробітну плату за вказаний період (а.с. 15, 16).

Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування йому до страхового стажу періоду роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993 в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (стаття 1 Закону № 1058-1V, який набрав чинності з 01.01.2004).

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-1V, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2023 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як встановлено судом першої інстанції та дана обставина підтверджується долученою до справи ксерокопією трудової книжки, згідно з записами № 4, № 6 копії трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 13.08.1983 ОСОБА_1 12.08.1986 був прийнятий на роботу у Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 на посаду водія 3-го класу відповідно до наказу від 14.08.1986 № 50-к та працював по 31.10.1993 (звільнений у зв`язку з реорганізацією підприємства по переведенню в орендне підприємство «Центрелеватормельбуд» наказом від 29.10.1993 № 133-к) (а.с. 17-25).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначені записи трудової книжки містять інформацію про посаду, яку займав позивач, періоди та місце роботи, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, та печатку підприємства.

Доводи відповідача про те, що вказаний стаж роботи позивача не було зараховано при призначенні пенсії, оскільки зміст печатки не читається, є безпідставними, так як факт роботи позивача у спірний період у Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 підтверджується основним документом, а саме трудовою книжною позивача.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у подібній справі в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993 в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 та здійснити перерахунок пенсії з 10.08.2023.

У поданій апеляційній скарзі скаржник зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що до страхового стажу позивача правомірно не зараховано період роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993, оскільки відтиск печатки підприємства, якою завірено запис, не читається.

У позовній заяві позивач вказує на те, що під час обчислення йому пенсії, яку він отримує з 18.11.2022, йому безпідставно не враховано період його роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993, а тому він двічі звертався до відповідача що включення зазначеного періоду до стажу роботи, про те відповідач остаточне рішення не прийняв, пославшись на те, що звернувся з відповідними запитами до компетентних органів для вирішення цього питання.

Отже, у даній справі позивач не оскаржує рішення пенсійного органу, яким не було зарахувано до його стажу період роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993.

Проте, дізнавшись, що відповідач невірно нарахував пенсію, позивач звернувся до пенсійного органу з проханням зарахувати до стажу період його роботи з 12.08.1986 по 31.10.1993.

Разом з тим, як зазначає скаржник в апеляційній скарзі, Головним управлінням ПФУ в Чернігівській області було направлено запити до компетентних орназів про надання інформації щодо роботи в зазначений період позивача.

Тому відповідач вважає, що відсутні з його боку протиправні дії щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за поданими документами.

Судом апеляційної інстанції від Головного управління ПФУ в Чернівгівській області були витребувані матеріали пенсійної справи позивача.

Проте у витребаних матеріалах відсутні як рішення пенсійного органу щодо відмови зарахувати до пенсійного стажу позивача спірного періоду, так і будь-які дані про витребування додаткових документів щодо спірного періоду роботи.

Згідно матеріалів тієї ж пенсійної справи позивача, пенсія останньому була нарахована без врахування спірного періоду.

Отже, колегія суддів вважає, що має місце протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 в період з 12.08.1986 по 31.10.1993.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визнання дій протиправними, виклавши абзац другий резолютичної частини рішення наступного змісту: «Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 в період з 12.08.1986 по 31.10.1993».

В решті рішення суду слід залишити без змін.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згізно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Змінити абзац другий резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року та викласти наступного змісту:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в Трест «Центрелеватормельбуд» постійно-діючий будівельний поїзд № 11 в період з 12.08.1986 по 31.10.1993».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Кобаль М.І.

Постанову виготовлено: 29 січня 2025 року.