Справа № 933/46/25
Суддя: Попович І. А.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 933/46/25
Провадження № 2-а/933/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

секретаря

судового засідання - Пліскачової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Олександрівка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого просить визнати протиправною та скасувати постанову № 12, винесену 13.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою судді від 20.01.2025 року відкрито провадження по справі, з призначенням до судового розгляду на 14 год. 30 хв. 28 січня 2025 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.01.2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову № 12 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою від 14.10.2024, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, про причини неявки не повідомляв, у зв`язку з чим до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. З оскаржуваною постановою він категорично не згоден, з причин її безпідставності та необґрунтованості. Вважає, що під час розгляду справи посадова особа відповідача не встановила в належний спосіб всі суттєві обставини справи, не надав їм належної оцінки, в результаті чого ним було прийнято незаконне рішення по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. 06.01.2025 року від працівників поліції він дізнався, що знаходиться в розшуку, у зв`язку з неявкою до відповідача по повістці. 06.01.2025 року він прибув до відповідача, де посадова особа повідомила йому, що він не з`явився в установлений строк за викликом до відповідача і відносно нього було складено протокол № 12 від 06.01.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Він пояснив, що ніяких повісток не отримував, повідомлень від Укрпошти не надходило. Дізнався про повістку в день складання протоколу, тобто 06.01.2025 року, та йому було повідомлено, що справа буде розглядатися 13.01.2025 року. При цьому, посадова особа, яка склала протокол, зазначила, що отримати постанову можна буде 14.01.2025 року. Коли позивач прибув до відповідача, посадові особи відповідача просто винесли оскаржувану постанову і повідомили, що справа вже розглянута.

Вважає, що при розгляді адміністративної справи не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 12, винесену 13.01.2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

28.01.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 визначено, зокрема, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

14.10.2024 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка № 671503 відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек-номер поштового відправлення 965. 08.11.2024 вказане поштове відправлення повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою « адресат відсутній за вказаним адресом». Враховуючи викладене, 29.11.2024 року за вих. № Е244511 направлено електронне звернення щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.01.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно. Таким чином в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи викладене, 06.01.2024 працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 12, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП. Тобто, 06.01.2025 року виявлено (встановлено) особу правопорушника та складено протокол № 1, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. При складанні протоколу військовозобов`язаний ознайомившись з протоколом був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП. Військовозобов`язаний копію протоколу отримав особисто, у протоколі надав особисті пояснення, зазначивши про не згоду зі складеним протоколом, та повідомивши про неотримання повістки. Відповідно до протоколу, правопорушнику доведено про розгляд справи, який призначено на 10.00 годину 13.01.2025 року, під особистий підпис.

Будучі ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи ОСОБА_1 13.01.2025 на розгляд справи не прибув. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу складеного протоколу та вчиненого правопорушення не надавав. Також, клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу перенесення, відкладення розгляду справи - не надавав. 14.01.2025 правопорушником отримано постанову особисто, за результатом розгляду справи.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Тобто, позивач власною поведінкою продемонстрував протиправну бездіяльність, яка стосується власної (особистої) неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по своїй суті унеможливлює фіксацію уточнення облікових даних.

Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови відмовити в повному обсязі (а.с.19-30).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини, вказані в позовній заяві.Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову № 12, винесену 13.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень. Вважає, що штраф накладено незаконно, він не отримував повістку. Зазначив, що офіційно він зареєстрований у с. Оскіл Ізюмського району, та був на обліку у ТЦК АДРЕСА_1 . З травня 2022 року, він, як внутрішньо переміщена особа, весь час проживає у селищі Олександрівка Краматорського району, та став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому, працівникам ТЦК було відомо, де він проживає. Також, у його військовий квиток, при постановці на облік, було проставлено штам, що «взятий 26.01.2023 року на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Він працює у КП «Віднова» Олександрівської селищної ради Донецької області, та у 2024 року оновлював свої дані в ІНФОРМАЦІЯ_3 , і пройшов комісію. Цього року до керівника комунального підприємства, де він працює, прийшло розпорядження, щоб працюючі чоловіки, які перебувають на обліку, до 28 лютого 2025 року, повторно оновили свої дані. Поліція його не викликала, а 06.01.2025 року він особисто поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб оновити дані. Уже перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 , працівники йому повідомили, що він перебуває в розшуку, оскільки не з`явився по повістці. Хоча він оновив свої дані, але працівники ТЦК йому повідомили, що на першій сторінці дані не оновились, так і залишилось місце його проживання - с. Оскіл Харківської області. Перебуваючи 06.01.2025 року в ТЦК, з питання того, що він перебуває у розшуку, його відправили до юриста, який склав на нього протокол, що не з`явився за повісткою. Хоча він і давав пояснення, що ніякої повістки не отримував, але, при складанні протоколу, це не було взято до уваги. 13.01.2025 року було винесено постанову та накладено на нього штраф. 14.01.2025 року він приїхав до ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому винесли постанову, та повідомили, що він повинен сплатити штраф у розмірі 17000 гривень. У постанові від 13.01.2025 року було вказано трек-номер відправленої повістки, яку він відстежив через Укрпошту, та з`ясував, що вказана повістка була прийнята в м. Києві, потім вона надійшла до м. Харкова, до с. Оскіл, після чого з відділення вибула до м. Ізюма, потім до АДРЕСА_2 , та більше із міста Краматорська не вибувала. Він, також, з`ясовував у працівників Укрпошти в селищі Олександрівка, чи надходили на його ім`я листи (повістки), на що працівники пошти відповіли, що на його ім`я листів не надходило.

На підтвердження того, що його було поставлено 26.01.2023 року на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав військовий квиток серії НОМЕР_1 , де у графі «відмітки про військовий облік» стоїть штам «про взяття на облік 26.01.2023 року».

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. 28.01.2025 року на електронну адресу суду було надіслано заяву, в якій представник відповідача просить справу розглянути в порядку письмового провадження. 28.01.2025 року на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, за змістом яких представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, та надіслано копію матеріалів справи № 12 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.19-30,44).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2025 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складено протокол № 12 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що військовозобов`язаному надіслано повістку трек-номер 794 від 14.10.2004 року про прибуття до ТЦК та СП. За викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

До Краматорського РУП ГУНП 28.11.2024 року за вих. № Е244511 направлено електронне звернення, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.01.2024 року військовозобов`язаний прибув самостійно. Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

У постанові зазначено, що копію постанови № 12 від 13.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав 14.01.2025 (а.с.9, 34 зворот.-35).

Згідно копії паспорта громадянина України, та довідки від 20.05.2022 року № 1434- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.5-7).

Копія справи № 12 про адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, направленої представником відповідача 28.01.2025 року, разом з відзивом на позовну заяву, а саме: постанова № 12 від 13.01.2025 року, за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; протокол № 12 від 06.01.2025 року за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо перебування ОСОБА_1 на обліку, де вказана звірка контактних даних 27.06.2024 року; довідка переселенця №1434- відносно ОСОБА_1 , виданої 20.05.2022 року, відповідно до якої його зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_3 ; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення разом з повісткою ТЦК трек-номер НОМЕР_3 від 14.10.2004 року на ім`я ОСОБА_1 направлену на адресу: АДРЕСА_2 ; копія паспорту громадянина України відносно ОСОБА_1 та його РНОКПП, копія військового квитка відносно ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 23.05.2007 року (а.с.34-42).

Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про проходження військової служби, мобілізації та військового обліку.

Зазначені правовідносини регулюються наступними правовими нормами.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Приписами ст. 278 КУпАП унормовано, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднене Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487 (додаток 2 до Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 21 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані під час мобілізації повинні прибути за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття спірної постанови № 12 від 13.01.2025 року стала неявка позивача ОСОБА_1 за викликом у строк, зазначений в повістці від 14.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була направлена рекомендованим листом від 14.10.2024 року № 794, на адресу його місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 20.05.2022 року № 1434- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактичне місце його проживання як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.5-7).

У зв`язку зі зміною місця проживання, позивач оновив свої дані, вказавши адресу свого проживання як ВПО, що й стало підставою взяття його на облік саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спірна постанова № 12 містить відомості про адресу реєстрації позивача, а також, адресу його фактичного проживання.

Прослідкувавши трек-номер 794 від 14.10.2004 року, щодо направлення повістки про прибуття до ТЦК та СП вбачається, що її було направлено на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 повістку від 14.10.2025року ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримав, згідно роздруківки Трекінг Укрпошти № 794 від 14.10.2004 року, при відстеженні поштового відправлення вбачається, що лист з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято 16.10.2024 року у м. Києві, потім лист прибув до логістичного центру м. Харкова (17.10.2024); потім до с. Оскіл з відміткою «обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті» 18.10.2024, згодом, 30.10.2024 року лист було повернуто із с. Оскіл відправнику з позначкою «відсутність адресата за вказаною адресою», та відстежується відправлення, у період з 30.10.2024 по 02.11.2024 року, таким шляхом: АДРЕСА_1 (до відділення прибуло 02.11.2024), вручено 04.11.2024 року за довіреністю (а.с.48).

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач не довів належними доказами сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою № 671503, яку було 14.10.2024 року сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та відправлено засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек-номер поштового відправлення 965 (як зазначено представником відповідача у відзиві).

Поштові відправлення № 965 та № 794 на адресу місця проживання позивача АДРЕСА_3 , не направлялися та позивачем не були отримані.

Крім того, оскаржувана постанова не містить посилання на номер повістки, яку направили ОСОБА_1 , і не вказано, яка дата виклику була у цій повістці.

Також, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, в який саме день і час ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою.

Оскаржувана постанові взагалі не має посилань на те, що ОСОБА_1 мав би з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 25.10.2024 року об 11-00 год., і що йому було про це відомо і доведено до відома.

З огляду на встановлені судом у судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що спірна постанова не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд має перевірити дотримання відповідачем, чи прийнято таке рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.10.2011 р. по справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач під час судового розгляду не надав належних та допустимих доказів того, що позивачу за місцем його проживання направлялася повістка, що він отримав повістку, знав про час, дату та місце необхідної його явки 25.10.2024 року об 11:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого постанова підлягає скасуванню як протиправна, оскільки відсутні докази того, що позивач достеменно знав про виклик його за повісткою, що позивач свідомо ухилявся від виконання виклику.

Відповідачем не спростовані доводи позивача, про те, що він будучи зареєстрованим у АДРЕСА_2 , 20.05.2022 року зареєструвався як переселенець за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з цим 26.01.2023 року став на облік ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачу була відома дійсна адреса його проживання, на яку повістка про виклик не надсилалася.

Суть судового контролю під час розгляду даної справи полягає в тому, щоб оцінити підставу винесення спірної постанови саме на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення. Суд не повинен перебирати на себе не владні функції і фактично здійснювати замість компетентного органу (посадової особи) розслідування або ж дослідження доказів, які не були зібрані, та не могли бути враховані ним до моменту винесення постанов.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та позовна заява в частині скасування постанови є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вимоги ч. 3 ст. 286 КАС України, вимоги позивача про визнання протиправною постанову № 12 від 13.01.2025 року задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 73,77,90, 241-246, 255, 286, 295, 297

КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Постанову № 12 від 13.01.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 28 січня 2025 року.

Повний текст рішення суду складено 31 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа має фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Олександрівського

районного суду І.А. Попович