Справа № 200/6111/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року справа №200/6111/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2024 року у справі № 200/6111/24 (головуючий І інстанції Кониченко О.М.) за позовом Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Верченко Ольга Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 23.05.2024 року № 39 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи з 26.09.1995 року по 06.01.1997 року, з 19.08.1997 року по 08.06.1998 року та з 15.06.1998 року по 04.09.2001 року, з дня подання заяви про призначення пенсії - 16.05.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи період роботи з 31.08.1992 року по 22.09.1995 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1989 року, з дня подання заяви про призначення пенсії - 16.05.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня подання заяви про призначення пенсії - 16.05.2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.05.2024 року № 39 щодо відмови в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 період роботи з 19.08.1997 року по 08.06.1998 року, до страхового стажу період роботи з 31.08.1992 року по 22.09.1995 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1989 року та повторно розглянути заяву від 16.05.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні;

- відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив, що спірний страховий та пільговий стаж позивача не підлягає зарахуванню з підстав, визначних спірним рішенням відповідача.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач звернувся 16.05.2024 року до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 39 від 23.05.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу на дату звернення.

Рішення відповідача обґрунтовано наступним.

Страховий стаж особи становить 36 років 08 місяців 08 днів; необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить 12 років 06 місяців, пільговий стаж особи становить 1 рік 10 місяців 06 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період з 31.08.1992 року по 22.09.1995 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1989 року, оскільки відсутня дата наказу про звільнення з роботи.

Відомості по спеціальному стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому періоди роботи з 26.09.1995 року по 06.01.1997 року, з 19.08.1997 року по 08.06.1998 року та з 15.06.1998 року по 04.09.2001 року неможливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1989 року:

- №№ 9-12 позивач працював в Будівельно-монтажному управлінні Курахівської ГРЕС з 31.08.1992р. по 22.09.1995р. монтажником з монтажу залізобетонних та металевих конструкцій, машиністом крану, відсутні записи щодо наказу про звільнення;

- №№ 14-15 позивач працював в Курахівському монтажному управлінні машиністом гусеничного крану з 26.09.1995 по 06.01.1997;

- №№ 18-19 позивач працював в «Курахівськкомуненерго» з 19.08.1997 по 08.06.1998 монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 5 розряду;

- №№ 20-21 позивач працював в Курахівській ТЕС машиністом крану 6 розряду з 15.06.1998 по 04.09.2001.

За формою РС-право (розрахунок стажу) до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 31.08.1992р. по 22.09.1995р., до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 26.09.1995 по 06.01.1997, з 19.08.1997 по 08.06.1998, та з 15.06.1998 по 04.09.2001.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

За п. 2 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст. 100 Закону «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За абз. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно п.п. 2, 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

За ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

За п.п. 1,3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За правовою позицією Верховного Суду в постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17 комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно позиції Верховного Суду в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Щодо незарахування відповідачем періодів роботи з 26.09.1995 по 06.01.1997, з 19.08.1997 по 08.06.1998, та з 15.06.1998 по 04.09.2001 до пільгового стажу позивача за Списком № 2 суд враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено професію «Монтажники по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій, 2290000а-14612», за якою позивач працював з 19.08.1997 по 08.06.1998.

Щодо періодів роботи позивача в Курахівському монтажному управлінні машиністом гусеничного крану з 26.09.1995 по 06.01.1997 та в Курахівській ТЕС машиністом крану 6 розряду з 15.06.1998 по 04.09.2001, то Список № 2 затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 передбачає наступні професії:

- Розділ XXVII. БУДІВНИЦТВО, РЕКОНСТРУКЦІЯ, ТЕХНІЧНЕ ПЕРЕОСНАЩЕННЯ, РЕСТАВРАЦІЯ ТА РЕМОНТ БУДІВЕЛЬ, СПОРУД ТА ІНШИХ ОБ`ЄКТІВ; машиністи-кранівники з бурових робіт, 2290000а-13590;

- Розділ XIII. ЕЛЕКТРОСТАНЦІЇ, ЕНЕРГОПОЇЗДИ, ПАРОСИЛОВЕ ГОСПОДАРСТВО: 2140000а-13790 Машиністи кранів (кранівники), зайняті на ремонті котельного, турбінного (газотурбінного) устаткування; 2140000а-14388 Машиністи екскаваторів, машиністи екскаваторів і грейферних кранів, зайняті на вантаженні вугілля і сланців з вмістом вільного діоксиду кремнію від 5 процентів і вище; 21401000 1. Підземні теплові електростанції: 2140100а-13790 Машиністи кранів (кранівники).

Відтак, за записами трудової книжки позивача неможливо достеменно встановити належність періодів роботи з 26.09.1995 по 06.01.1997 та з 15.06.1998 по 04.09.2001 до Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162, а тому записи трудової книжки щодо них потребують уточнення.

З цього приводу, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, саме відповідачу як суб`єкту владних повноважень Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Крім того, зі спірного рішення відповідача та інших доказів наявних в матеріалах справи, суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись дії направлені на витребування в уповноважених осіб документів на підтвердження спірних періодів роботи позивача.

Відтак, висновки відповідача про відсутність підстав для зарахування цих періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 2 є передчасними.

Щодо незарахування періоду роботи позивача в Будівельно-монтажному управлінні Курахівської ГРЕС з 31.08.1992 року по 22.09.1995 року до страхового стажу через відсутність у записах трудової книжки даних про наказ про звільнення суд враховує наступне.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58), яка була чинною на час внесення до трудової книжки позивача запису № 10.

Згідно п.п. 1.1, 1.5 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

За п.п. 2.3., 2.4. Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.п. 2.27, 4.1 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

За п.п. 2.6., 2.8 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідач піддав сумніву достовірність запису № 12 трудової книжки позивача через відсутність відомостей щодо наказу про звільнення у графі 4 трудової книжки.

Суд зазначає, що приписи Інструкції № 58 слід тлумачити комплексно.

Виходячи з норм п. 2.3, 2.4, 2.27 Інструкції № 58, дата звільнення, що зазначається у графі № 2 є самостійним реквізитом документу та з датою наказу про звільнення безпосередньо не пов`язується, може їй відповідати або ні.

Отже, на переконання суду, недоліки запису щодо наказу про звільнення не спотворюють інформацію про період роботи позивача посвідчений записами №№ 9-12, зокрема, щодо його тривалості, виконуваної роботи, причини звільнення.

Крім того, однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17 року.

Верховного Суд в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 підтримав висновок, згідно якого, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства.

Існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, доводи сторін, надавши оцінку наданим доказам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що записи трудової книжки, якими посвідчено страховий стаж позивача не містять недоліків, через які неможливо встановити факт її належності позивачу та роботи позивача на відповідній посаді, у відповідному підприємстві, в зазначений період часу.

Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення прийнято відповідачем без використання в повній мірі наданих йому повноважень в частині витребування необхідних документів у роботодавця та позивача, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення, отже спірне рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.05.2024 року № 39 щодо відмови в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 період роботи з 19.08.1997 року по 08.06.1998 року, до страхового стажу період роботи з 31.08.1992 року по 22.09.1995 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1989 року та повторно розглянути заяву від 16.05.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2024 року у справі № 200/6111/24 за позовом Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29 січня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук