Справа № 723/5593/24
Суддя: Дедик Н. П.
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 723/5593/24
Провадження № 2-а/723/830/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Дедик Н.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 20.11.2024 року відносно нього була складена постанова серії ЕНА №3515316 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за те, що він 20.11.2024 року о 15-27 год. на автодорозі М-06 52 км, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 123 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3,29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год», чим порушив п.12.9б ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam ІІ.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування, посилаючись на наступне. Зазначає, що відповідач застосовував вимірювач швидкості транспортного засобу - лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ в супереч вимог закону, а саме тримаючи даний прилад в руках та не перебуваючи на видному місці, а перебував за будівлею на відрізку дороги, де не встановлено знак 5.70 ПДР, та де не має жодних дорожніх знаків щодо обмеження швидкості.

Також зазначає, що зазначений вимірювач швидкості транспортних засобів призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Тобто, прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

На підставі викладеного вважає, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП та просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №3515316 про накладення на нього адміністративного стягнення.

Відповідач Департамент патрульної поліції в особі представника Романченко О.В. надіслали до суду відзив на позов, в якому просять відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що притягнення позивача до адмінвідповідальності правомірне, використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM II передбачене свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації та положеннями Закону України "Про Національну поліцію". ВВажають помилковитми доводи позивача про порушення інспектором порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCAM та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. Щодо посилання позивача на дорожній знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень ПДР", то воно є хибним, оскільки згідно розділу 33 Правил дорожнього руху України дорожній знак 5.70 позначає, що за ним тимчасово або постійно змінено схему руху і не стосується швидкісниих режимів руху транспортних засобів. Зазначають про встановлення знаків 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 70 км/год" на 52 км автодороги М06, що підтверджується копією Схеми організації доррожнього руху на ділянці км 51+906 - 52+580 автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ - Чоп в частині влаштування тимчасового наземного пішоходного переходу на км 52+286 та відеозаписами.

В судове засідання позивач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у відзиві на позов просили розглянути справу у їх відсутності.

На підставі ч.9 ст.205 КАС України судом проведено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №3515316, винесеною 20.11.2024 року поліцейським 2 взводу 2 роти УПП бат. Батальон патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області рядовим поліції Дзюбенком П.В., ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за те, що він 20.11.2024 року о 15-27 год. на автодорозі М-06 52 км, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 123 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год», перевищивши максимальне обмеження швидкості на 53 км/год., чим порушив п.12.9б ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом TruCam ТС008373.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України "Про дорожній рух".

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями статті 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Відповідно до пункту 12.9б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП, з посиланням на перевищення транспортним засобом «Volkswagen Touran» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху транспортного засобу на 53 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 - обмеження максимальної швидкості 70 км/год, чим порушено вимоги пункту 12.9.б ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом Trucam ТС008373.

Як встановлено частиною 4 статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 31 Закону України №580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо доводів позивача про неправомірність використання приладу фіксації швидкості, оскільки заміри швидкості інспектор здійснював, тримаючи прилад в руках, суд зазначає таке.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES , правильність реалізації якого підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 ІІ TruCam отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 241-18, виданого державним підприємством Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів (ДП УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ), чинного до 26.12.2028 року.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31363 від 08.08.2024 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam № TC008373 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, а свідоцтво дійсне до 08.08.2025 року.

Судом встановлено, що вимірювач LTI 20/20 TruCam призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимі, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад LTI 20/20 TruCam з серійним номером TC008373 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Таким чином, щодо доводів позивача про те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, суд зазначає, що як зазначено в вище наведених нормах, лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20/20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

В свою чергу, позивачем не доведено, що тримання інспектором в руках лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCam призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу позивача.

Таким чином, суд вважає, що матеріалами справи доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме перевищення швидкості руху на 53 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 - обмеження максимальної швидкості 70 км/год.

Доводи позивача про відсутність на зазначеній ділянці дороги дорожнього знаку 5.70 судом не приймаються, оскільки згідно розділу 33 Дорожні знаки Правил дорожнього руху знак 5.70 "Зміна схеми руху".

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що постанова винесена інспектором Дзюбенком П.В. як уповноваженим працівником відповідача на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За викладених обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 122, 258 КУПАП, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя