Справа № 522/5454/24
Суддя: Ярема Х. С.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025

Справа № 522/5454/24

Провадження № 2-а/522/29/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого суддя Ярема Х.С., розглянув у спрощеному позовному провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції.

Позивач просить суд:

- визнати незаконними дії інспектора УПП в Одеській області Паламарчука Є.М. щодо винесення постанови серії ЕНА № 1608975 від 07.03.2024;

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1608975 від 07.03.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити справу за відсутністю складу правопорушення.

01.05.2024 відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

09.07.2024 відповідач подав відзив на позов.

Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 07.03.2024 постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме, - при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за порушення ОСОБА_1 п. 8.5.1 ПДР було встановлено, що водій керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування строком на 1 рік згідно рішення суду від 04.12.2023, чим порушив п.2.1а ПДР. Позивач вважає постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки: інспектор патрульної поліції позбавив Мацалака І.Р. можливістю скористатися допомогою адвоката під час розгляду справи; поліцейським під час розгляду справи не було надано доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснив порушення п. 8.5.1 ПДР; рішення суду від 04.12.2023 № 498/1801/23, яким позивача позбавлено права керування, оскаржується в апеляційному порядку, а тому не набрало законної сили.

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Порушення п. 8.5.1 ПДР підтверджується відеозаписом з усними поясненнями, зафіксованими на портативний відеореєстратор інспектора поліції. Також на момент розгляду справи, постанова Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 № 498/1801/23 набрала законної сили, а інспектором поліції було забезпечено можливість реалізації прав Мацалака І.Р., визначених ст. 268 КУпАП.

Судом встановлено такі обставини справи.

07.03.2024 постановою серії ЕНА №1608975, складеною інспектором 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Паламарчуком Є.М., Мацалак І.Р. притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме: 07.03.2024 в м. Одесі, вул. Новощепний ряд, 5, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 211040 н/з НОМЕР_1 , здійснив перетин дорожньої розмітки 1.16. «2», позначає острівці, що розділяють транспортні потоки попутних напрямків, чим порушив п. 8.5.1 ПДР (дорожня розмітка п. 1.16.2), при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування строком на 1 рік згідно рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 у справі № 498/1801/23, чим порушив п.2.1а ПДР. Прийняте рішення на підставі ст. 36 КУпАП штраф у сумі 20 400 грн.

Висновки суду.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти (340 грн.) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 8.5.1 ПДР, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з п. 1.16.2 розділу 34 ПДР ця дорожня розмітка позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків.

Така дорожня розмітка представляє собою вузьку суцільну лінію.

Згідно з п. 1.1 розділу 34 ПДР (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Факт вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом та усними поясненнями зафіксованими на портативний відеореєстратор інспектора Памарчука Є.М., відеозапис якого доданий до матеріалів справи.

З цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує, що він є водієм ВАЗ 211040 н/з НОМЕР_1 та здійснив зупинку на острівці безпеки за вказаною у постанові адресою.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 400 грн.).

Згідно з п. 2.1.а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тобто, застосування до особи адміністративного стягнення чи кримінального покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, автоматично призводить до відсутності у водія права на керування транспортними засобами на визначений термін.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Отже, позбавлення особи права керування транспортним засобом, формально є свідченням відсутності у особи відповідного посвідченням водія транспортного засобу, не зважаючи на те, що фактично таке посвідчення може залишатися у водія до його вилучення у передбаченому законом порядку.

Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 у справі №498/1801/23 ОСОБА_1 визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За даними ЄДРСР постанова набрала законної сили 15.12.2023.

Отже, станом на дату вчинення правопорушення 07.03.2024 підстави вважати постанову такою, що не набрала законної сили, не було.

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 12.09.2024, постанова Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.12.2023 у справі №498/1801/23, залишена без змін.

Згідно з ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Спірна постанова містить посилання як на пункт ПДР України (2.1а) вимоги якого порушені та посилання на ч.4 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Розмір штрафу відповідає, передбаченими ч.1 ст. 122 та ч.4 ст. 126 санкціями.

Щодо недоліків фіксації правопорушення, на які позивач посилається, як на підставу скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, то статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.?

У той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.20 у справі № 520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі № 120/12494/23 зазначив, що судовий розгляд відповідно до положень КАС України охоплює собою більшість гарантій учасників публічно-правових відносин, зокрема, в аспекті змагальності, рівності та офіційного з`ясування обставин справи, а тому формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу, а тому формальні недоліки під час фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.

Отже, формальні недоліки фіксації правопорушення не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.

Згідно з ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Позивач зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, він виявив бажання скористатись правовою допомогою, однак інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

На обов`язок інспектора забезпечити водію можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги, вказано в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а, де визначено, що У разі невиконання цього обов`язку, дії інспектора є такими які порушують права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому порушується порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (постанова Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі №524/9827/16-а).

З наданого відеозапису правопорушення вбачається, що під час розгляду справи інспектором поліції неодноразово роз`яснювалося ОСОБА_1 його право на отримання правової допомоги. Більше того, ОСОБА_1 телефонував та розмовляв з особою, яка очевидно надавала йому правову допомогу.

В зв`язку з цим, суд не вбачає в діях інспектора порушень ст. 268 КУпАП щодо не забезпечення можливості ОСОБА_1 отримати правову допомогу.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог закону, а порушень норм чинного законодавства під час її винесення судом не встановлено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242-246, 262, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ярема Х.С.