Справа № 560/6723/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6723/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

29 січня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

1.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 30.04.2024 року № 59 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії покійного чоловіка ОСОБА_2 , яку останній отримував на день смерті, починаючи з 08.04.2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.07.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що розмір пенсії Позивача у зв`язку з втратою годувальника повинен обчислюватись виключно від розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на дату смерті, що становила 20930,00 грн

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо переходу з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , який отримував пенсію за вислугу років працівникам льотного і льотно-випробувального складу, обчислену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 59 від 30.04.2024 позивачці відмовлено в переведенні перерахунку з пенсії за віком на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, оскільки розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника є меншим ніж розмір пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, про що позивачку повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.04.2024 № 2200-0305-8/42545.

Суд встановив, що ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та одержував пенсію за вислугу років, призначену як працівнику льотного складу екіпажу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

ОСОБА_1 проведено обрахунок пенсії у разі втрати годувальника, обчисленої за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Розмір пенсії у разі втрати годувальника становить 2725,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в розмірі 6015,89 грн, а в результаті перерахунку розрахований розмір пенсії становить 2725,00 грн, пенсійний орган визначив, що проводити перерахунок недоцільно, тому рішенням о/р № НОМЕР_1 від 30.04.2024 в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення та дії відповідачів протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних підстав для переведення позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 з розрахунком такої пенсії виходячи із 50 %, які годувальник отримував на день смерті.

Суд першої інстанції зазначив, що розрахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника може бути здійснений позивачу виключно виходячи із пенсії за віком померлого годувальника, обчисленого відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності6), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Розглядуваний спір стосується питання обчислення розміру пенсії по втраті годувальника, яка призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (при цьому годувальник отримував пенсію за вислугу років, що була призначена згідно зі ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівникові льотного складу), зокрема, чи виходячи:

з розміру фактично отримуваної годувальником за життя пенсії за вислугу років;

або з розміру пенсії за віком померлого годувальника, розрахованої за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із наявних у пенсійного органу даних про його страховий стаж та заробіток.

Ці питання були предметом розгляду Верховним Судом у подібних справах.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 523/13150/16-а та від 06.04.2021 у справі № 617/724/16-а, від 14.11.2023 у справі №620/5200/22 вже вирішував питання правильного застосування норм матеріального права щодо обчислення розміру пенсії по втраті годувальника, який за життя не отримував пенсію за віком, а отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У цих постановах викладена правова позиція, яка полягає в тому, що питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.

Стаття 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлює вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, оскільки позивачка звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону №1058-IV, розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Іншого цим Законом не передбачено.

Як вже зазначав суд вище, пенсія померлого годувальника призначена за вислугою років як працівнику льотного складу екіпажу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, і розмір її визначено відповідно до норм чинного на той момент законодавства, виходячи із спеціального стажу та заробітної плати, отриманої за період роботи на спеціальних посадах.

Після набрання чинності Законом № 1058-IV саме за його нормами повинні призначатись пенсії, в тому числі і пенсії у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, Законом визначено, що саме повинно бути враховано при її призначенні, зокрема, страховий стаж, розмір заробітної плати годувальника.

Суд враховує, що відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тому, враховуючи вищевказане, суд зазначає, що розрахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника може бути здійснений позивачу виключно виходячи із пенсії за віком померлого годувальника, обчисленого відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір її пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинен обчислюватись виходячи з вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виключно від розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на дату смерті, оскільки єдиною базовою величиною для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника станом на дату звернення позивача до пенсійного органу є пенсія за віком померлого годувальника, обчислена відповідно до Закону № 1058-IV.

Враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду стосовно застосування ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також відсутність підстав для відступлення від зазначеного правового висновку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність законних підстав для переведення позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 з розрахунком такої пенсії виходячи із 50 %, які годувальник отримував на день смерті.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.