Справа № 360/1367/24
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1367/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі третя особа), відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.06.2024 № 18 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію за вислугу років з дня звернення, тобто з 14.06.2024, зарахувавши до вислуги років період роботи в Центральній міській лікарні ім. Тітова м. Лисичанська з 26.09.2002 по 19.09.2005.

В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначено, що 14.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення пенсії, однак рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області від 21.06.2024 № 18 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу за вислугу років, передбаченого статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.06.2024 № 18, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.06.2024 звернулась із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за вислугу років.

Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та рішенням від 21.06.2024 №29 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Вік позивача на день звернення склав 56 років. Страховий стаж позивача становить 34 роки 09 місяців 17 днів. Спеціальний стаж роботи складає 24 роки 07 місяців 12 днів.

За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в Центральній міській лікарні ім. Тітова м. Лисичанськ з 01.01.2004 по 22.07.2004, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.01.1987, оскільки за зазначений період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України у даних індивідуальних відомостей про застраховану особу.

До стажу за вислугу років зараховано період з 08.09.2000 по 25.09.2002 згідно відомостей звітний рік по БСВ даних індивідуальних відомостей про застраховану особу.

До стажу за вислугу років не зараховано період роботи в Центральній міській лікарні ім. Тітова м. Лисичанськ з 26.09.2002 по 19.09.2005, зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.01.1987, оскільки за зазначений період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України у даних індивідуальних відомостей про застраховану особу по «Комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання м. Лисичанськ».

Пунктом „е статті 55 Закону № 1788 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до абзацу другого пункту 16 розділу ХУ „Прикінцеві положення Закону України № 1058, положення Закону України „Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України № 2148 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій на 11.10.2017 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, тобто 26 років 6 місяців.

Згідно статті 7 Закону № 1788 пенсії за вислугу років призначаються лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік).

Пунктом 2 вказаного Переліку передбачені посади середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади) в лікарняних закладах, лікувально- профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах.

До спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту „е статті 55 Закону № 1788 та Прикінцевих положень Закону № 1058 ОСОБА_1 зарахований спеціальний стаж станом на 11.10.2017, що складає 24 роки 07 місяців 12 днів.

Проте, враховуючи положення п.2-1, п.16 Розділу XV „Прикінцеві положення Закону №1058 (із змінами), пенсія за вислугу років призначається працівникам охорони здоров`я, якщо станом на 11.10.2017 вони мали спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців.

Особам, які на день набрання чинності Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-УІІІ, а саме, станом на 11.10.2017, мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України „Про пенсійне забезпечення.

Необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788, розділу ХУ Прикінцеві положення Закону № 1058 є:

- наявність спеціального стажу станом на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців;

- звільнення з роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років.

Проте, позивач на час звернення із заявою від 14.06.2024 про призначення пенсії за вислугу років не мала станом на 11.10.2017 необхідного спеціального стажу роботи 26 років 6 місяців.

Отже, на думку відповідача, відсутні законні підстави для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту „е статті 55 Закону № 1788 та розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058.

Враховуючи те, що у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту „е статті 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області правомірно та на законних підставах винесене рішення від 21.06.2024 №29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788 та Прикінцевих положень Закону №1058.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.11.2024 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування, відповідно до довідки ВПО: АДРЕСА_2 .

14.06.2024 ОСОБА_1 звернулась із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за вислугу років.

Вищевказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.06.2024 №29 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу за вислугу років, передбаченого статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що вік заявниці 56 років, страховий стаж заявниці становить 34 роки 9 місяців 17 днів, необхідний стаж за вислугу років становить 26 років 6 місяців, стаж заявниці за вислугу років становить: 24 роки 7 місяців 12 днів, заявниця не працює.

До загального страхового стажу не зараховано період роботи в Центральній міській лікарні ім.Тітова м.Лисичанськ з 01.01.2004 по 22.07.2004, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки за вказаний період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України у даних індивідуальних відомостей про застраховану особу. До стажу за вислугу років зараховано період з 08.09.2000 по 25.09.2002 згідно відомостей звітний рік по БСВ даних індивідуальних відомостей про застраховану особу. До стажу за вислугу років не зараховано період роботи в Центральній міській лікарні ім.Тітова м.Лисичанськ з 26.09.2002 по 19.09.2005, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки за вказаний період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України у даних індивідуальних відомостей про застраховану особу по «Комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання м.Лисичанськ».

Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 02.11.1987 вбачається, що позивач у період, зокрема, з 08.09.2000 по 15.05.2024, що підтверджено наказом про звільнення від 15.05.2024 № 227-к, працювала на посаді акушера в Центральній міській лікарні ім. Тітова (Об`єднана загальноміська жіноча консультація ТМО м.Лисичанська при ЦМЛ ім.Тітова, Комунальне некомерційне підприємство Лисичанської міської ради Луганської області «Лисичанська багатопрофільна лікарня»).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.09.1999, позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки №115 від 25.09.2002, виданої Комунальною установою «Територіальне медичне об`єднання м.Лисичанськ» Лисичанська комунальна лікувально профілактична установа «Міська дитяча лікарня» про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.09.2002 по 26.09.2003 потребує домашнього догляду.

Згідно довідки №110 від 18.09.2003, виданої Комунальною установою «Територіальне медичне об`єднання м.Лисичанськ» Лисичанська комунальна лікувально профілактична установа «Міська дитяча лікарня» про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.09.2003 по 26.09.2004 потребує домашнього догляду.

Також довідкою №63 від 23.09.2004, виданою Комунальною установою «Територіальне медичне об`єднання м.Лисичанськ» Лисичанська комунальна лікувально профілактична установа «Міська дитяча лікарня» про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.09.2004 по 26.09.2005 потребує домашнього догляду.

Відповідно до рішення Лисичанської міської ради від 14.05.2019 № 65/976 правонаступником Лисичанської комунальної лікувально профілактичної установи «Міська дитяча лікарня» є Лисичанська комунальна лікувально профілактична установа Центральна міська лікарня імені Титова.

Згідно із довідкою КНП Лисичанської міської ради Луганської області «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 03.06.2024 № 688, архівні документи, зокрема, накази про надання відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного, 6-річного віку, залишились на підприємстві, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, внаслідок чого відсутня змога у їх наданні.

Довідкою форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відносно позивача підтверджується, що період з 2000 по 2002 - час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (код підстави ЗПЗ056Ж1), період з 2002 по 2004 - час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення кожною дитиною 6-річного віку за висновком медичного закладу (підстава зарахування трудового стажу наведена в цьому Додатку за рекомендацією Міністерства праці та соціальної політики України на основі частини другої статті 181 КзпП України) (код підстави ЗПЗ056Ж2).

Таким чином, період знаходження позивача з 26.09.2002 по 19.09.2005 у відпустці без збереження заробітної плати як матері, у якої дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку по догляду за дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується довідками про потребу догляду та довідкою форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказаний період відповідачем не зараховано до стажу за вислугу років, оскільки за спірний період відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України у даних індивідуальних відомостей про застраховану особу по «Комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання м.Лисичанськ».

Отже, під час розгляду справи спірним є питання правомірності рішення відповідача, відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, через неможливість зарахування до стажу за вислугу років періоду з 26.09.2002 по 19.09.2005, протягом якого позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати як матір, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України підприємством, де працювала позивач.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень статті 3 Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Підпунктами 1, 2, 4, 5 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1) вбачається, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні/перерахунку пенсії, орган, що призначає/перераховує пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до страхового чи пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2-1 розділу XV „Прикінцеві положення Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України „Про пенсійне забезпечення.

Пунктом шістнадцятим розділу XV „Прикінцеві положення Закону №1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11.10.2017.

Пунктом „е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Згідно зі статтею 7 Закону Закон № 1788 пенсії за вислугу років призначаються лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії.

Зміст Розділу ІІ "Охорона здоров`я" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік закладів і установ) в частині "Найменування закладів і установ" містить зазначення: «Лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно -епідеміологічні заклади, діагностичні центри, а в частині "Найменування посад" містить зазначення «лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад)».

При цьому, зміст пункту 2 "Примітки" цього нормативно-правового акта визначає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених відповідним переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Право на набуття пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом "е" статті 55 Закону №1788, пов`язане не тільки з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а й з посадою, яку обіймає працівник, - лікарі та середній медичний персонал.

За змістом частини першої розділу 2 "Охорона здоров`я" Переліку № 909 право виходу на пенсію за вислугу років мають, зокрема, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Питання, що посада «акушер» відноситься до середнього медичного персоналу не є спірним під час розгляду даної справи.

До спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту „е статті 55 Закону № 1788 та Прикінцевих положень Закону № 1058 ОСОБА_1 зараховано спеціальний стаж станом на 11.10.2017, що складає 24 роки 07 місяців 12 днів, що не заперечується відповідачем. При цьому, період з 26.09.2002 по 19.09.2005, у який позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати як матір, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, відповідачем не зараховано, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України підприємством, де працювала позивач.

Як визначено частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту «ж» частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Проте, відповідно до частини другої статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відпустка без збереження заробітної плати, згідно із частиною шостою статті 179 Кодексу законів про працю України, надається у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Статтею 62 Закону № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підставі пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії відповідачем визначено, що період відпустки ОСОБА_1 по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку не може бути враховано до стажу за вислугу років через несплату страхових внесків за цей період.

Матеріалами справи підтверджується перебування позивача у спірний період, а саме з 26.09.2002 по 19.09.2005, у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шести років.

За змістом статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Суд зазначає, що відпустка по догляду за дитиною від трьох років і до досягнення нею шестирічного віку надається без збереження заробітної плати і, як наслідок, страхові внески страхувальник за застраховану особу не сплачує.

Разом з тим, підпунктом 4 пункту 3-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 1 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Періоди догляду особою за дитиною до досягнення нею шести річного віку підлягають зарахуванню до стажу роботи за спеціальністю відповідно до листа/роз`яснення Пенсійного фонду України від 25.06.2008 №10842/02-10 «Щодо зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною», за змістом якого визначено, що згідно із статтею 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (у разі якщо дитина потребує домашнього догляду, на підставі медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Крім того, час догляду за дитиною у період до 01.01.2004 зараховується до страхового стажу непрацюючій матері чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3 та 6 річного віку.

Починаючи з 01.01.2004 час неоплачуваної відпустки по догляду за дитиною з 3-х до 6 років не зараховується до страхового стажу.

Щодо обчислення спеціального і пільгового стажу, то до спеціального й пільгового стажу, то до цього стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3- і 6- річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки). При цьому, страховий стаж для визначення розміру пенсії обчислюється у вищезазначеному порядку (прим. тобто не зараховується до страхового стажу).

Таким чином, Пенсійним фондом України надано роз`яснення своїм територіальним самостійним підрозділам про те, що до вислуги років період догляду за дитиною, яка за медичними документами потребувала такого догляду, зараховується до спеціального стажу-вислуги років, але виключно до досягнення дитиною 6 річного віку.

Період роботи позивача, щодо якого виник спір, відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статтею 55 Закону № 1788-ХІІ, а відтак підлягає врахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до частини другої статті 181 Кодексу законів про працю України.

Відтак, висновки відповідача про те, що вказаний період роботи не можна зарахувати до вислуги років працівника закладів охорони здоров`я, є безпідставними та необґрунтованими.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що загальний стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 01.10.2017, складав понад 27 повних років (24 роки 7 місяців 12 днів зарахованих відповідачем добровільно та 2 роки 11 місяців 19 днів).

За вказаних обставин, відповідач був зобов`язаний на підставі поданої 14.06.2024 позивачем заяви призначити пенсію за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що вказує на протиправність оскаржуваного рішення та необхідність його скасування.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Харківській області.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 1211,20 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Україна, Закарпатська обл., місто Ужгород, площа Народна, будинок, 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.06.2024 № 18 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до заяви від 14.06.2024, зарахувавши до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення позивачу пенсії за вислугою років період з 26.09.2002 по 19.09.2005.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя К.Є. Петросян