Справа № 333/7433/24
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/7433/24
Провадження № 2-а/333/8/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:головуючого судді Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Сметаніної А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 540 від 21 серпня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 25500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення № 646 від 17.08.2024 р. складений відносно нього не уповноваженою особою стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (ст.солдатом ОСОБА_3 ), який містить істотні порушення порядку його складення. Так, у протоколі правовий статус стрільця роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (ст.солд. ОСОБА_3 ) не вказаний, службове посвідчення співробітника цього ТЦКСП не вказане, військовий квиток не вказаний. За своїм статусом посадова особа, яка склала цей протокол не є уповноваженою особою, оскільки за змістом офіційного роз`яснення наданого Управлінням персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 (заступник нач. Роман ГОРБАЧ) за №764/5/3829 від 02.08.2023 року вбачається, що працівники ТЦК та СП відносяться до категорії працівників Збройних Сил України (посади яких не відносяться до посад державної служби) та відповідно вони не є військовослужбовцями. Військовослужбовці, державні службовці та працівники збройних ІНФОРМАЦІЯ_5 мають різний статус, який регулюється, як зазначено вище, окремо для кожної категорії законодавством України в цій галузі.

Нормою ст. 255 КУпАП визначено перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення (за ст. 210-1 КУпАП) серед яких відсутні посадові особи ТЦКСП.

Нормою ст. 235 КУпАП за ТЦКСП визначено право розглядати справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП (зокрема), однак підставою для початку провадження у справі про адміністративне правопорушення є саме протокол.

Наказом МО України від 23.10.2021 № 329 затверджено Інструкцію зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, пунктом 2 якої визначено, що протокол про військове адмін правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати уповноважені посадові особи органів військового управління, яким надано право складати протоколи, визначаються наказами відповідних начальників органів військового управління.

В день розгляду справи та винесення постанови (21 серпня 2024 р.) перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (будучи доставленим нарядом поліції) Позивач за направленням лікаря ВЛК за № 4409-0579-8982-1860 від 19.08.2024 р. за епізодом «Z 02.3/Обстеження призовників під час набору на військову службу» лікар ОСОБА_4 був направлений на госпіталізацію та стаціонарне лікування до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР. Також цього ж дня зафіксовано (медичний заклад ТОВ «Кушугумський медичний центр», лікар ОСОБА_5 ), запис в ЕСОЗ що у позивача під час огляду було встановлено: «Скарги на інтенсивний біль у поперековому відділі хребта з ірадіацією у праву нижню кінцівку, заніміння та слабкість у правій нижній кінцівці». Отже, під час розгляду справи відносно

Позивача у нього був гострий біль, внаслідок чого він не міг у повній мірі реалізовувати свої права (право на подання заперечень, пояснень, право скористуватися правової допомогою), розуміти сутність інкримінованого правопорушення, процедуру розгляду справи. Внаслідок цього під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП допущено істотні вимоги законодавства та процедуру, внаслідок чого інкриміновані позивачу порушення вимог законодавства правил військового обліку не підтверджені належними та допустимими доказами.

28 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до судового розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 13 вересня 2024 року. Встановлено строк подання відзиву на позовну заяву для відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача адвоката Баришнікова А.Г. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Підтримав вимоги позовної заяви, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача до суду не з`явився, вказаний орган належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов до суду надійшов який було приєднано до матеріалів справи. Просив відмовити в задоволенні позову.

Згідно відзиву зазначив, що 06.08.2024 року ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12.08.2024 року, у визначений час за викликом не з`явився. Належних та допустимих доказів, що до поважності причин неприбуття не надав. 17.08.2024 року був сповіщений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення , а саме 21.08.2024 року.

Cуд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється.

Кодексом України про адміністративні правопорушення (даліКУпАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з постановою № 540, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 21 серпня 2024 року полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 25500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що виявилося у тому що ОСОБА_1 будучи оповіщеним 06.08.2024 р. групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом вручення повістки про виклик на 08:00 год 12.08.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період, у вказаний у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив. Уповноваженою особою у відповідності до ч.6 ст.258 КУАП було складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.08.2024 р. № 646, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи. У вказаний день та час він не прибув, поважних причин неявки не надав. На розгляді справи ОСОБА_1 підтримав свою позицію, за результатами розгляду матеріалів справи та заслуховування останнього встановлено, що поважні причини його неприбуття чи несвоєчасного прибуття до приміщення РТЦКСП відсутні. Такими діями він порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за яким громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП для визначення їх призначення на особливий період. Водночас у постанові не вказано, що з вказаних підстав саме ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене певною нормою зазначеного закону, вчинене в умовах особливого періоду, за що передбачена відповідальність за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, яке є триваючим правопорушенням.

За вимогами ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказані порушення, допущені при розгляді справи та оформленні протоколу суд трактує на користь особи ОСОБА_1 .

Судом досліджено наявні у справі докази, та наданої їм правову оцінку.

Так, згідно наданого позивачем ОСОБА_1 електронного військово-облікового документу, сформованого 12.07.2024 р. засобами Єдиного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів «Резерв+» вбачається що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , має звання «рядовий» та відповідний номер в реєстрі Оберіг, дані оновлені. Згідно наданої позивачем медичної документації вбачається наступне.

В день розгляду справи та винесення постанови (21 серпня 2024 р.) перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (будучи доставленим нарядом поліції) Позивач за направленням лікаря ВЛК за № 4409-0579-8982-1860 від 19.08.2024 року за епізодом «Z 02.3/Обстеження призовників під час набору на військову службу» лікаря ВЛК був направлений на госпіталізацію та стаціонарне лікування до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради. Згідно запису в ЕСОЗ медичного закладу (ТОВ «Кушугумський медичний центр», лікар ОСОБА_5 ), у позивача було встановлено інтенсивні больові симптоми у поперековому відділі хребта з іридіацією у праву нижню кінцівку, заніміння та слабкість у правій нижній кінцівці. Наявність таких больових відчуттів не дозволяла ОСОБА_1 протягом періоду їх наявності не дозволила останньому своєчасно зявитися до Бердянського РТЦКСП за викликом, та подати інформацію про це посадовим особам цього ТЦКСП. В подальшому (в день розгляду справи) наявність таких больових відчуттів (істотного погіршення стану здоров`я) у ОСОБА_1 не дозволяли йому належним чином розуміти сутність інкримінованого йому порушення та реалізовувати свої процесуальні права.

Ці порушення прав ОСОБА_1 суд також трактує як безумовні підстави для скасування постанови, яка є предметом оскарження. Також суд трактує на користь позивача фактичну наявність у нього військово-облікового документу (як у паперовій, так і електронній формі), оновлення даних у передбачений законом період.

Норма частини 1 статті 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Керуючись ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сформованого засобами системи «Рекзерв+» від 12.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , має звання рядового, що у своє чергу спростовує зміст складеного відносно нього протоколу (та в подальшому оскаржуваної постанови) про те, що він не стояв на військовому обліку (порушення правил військового обліку).

Так, частиною 3 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Дослідивши матеріали, суд вважає що оскаржувана постанова у мотивувальній частині містить неспростовні порушення, оскільки не містить чіткого опису допущеного ОСОБА_1 порушення, відповідні докази в іншій частині відповідачем до суду як доказ не надані. Суд зауважує, що у позивача протягом 10.08.2024 до 16.08.2024 року був гострий період (загострення захворювання) що унеможливило виконання ним вимог законодавства про військовий облік та мобілізацію, з поважних причин. Ці обставини також знайшли своє підтвердження після доставки його до приміщення Бердянського РТЦКСП та направлення на ВЛК (гострий стан захворювання).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно пункту 2 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021року за № 329, протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати уповноважені посадові особи органів військового управління, яким надано право складати протоколи, визначаються наказами відповідних начальників органів військового управління. Суд зауважує, що суб`єктами відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП є військовозобов`язані.

Так, протокол № 646 від 17.08.2024 року складений стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим солдатом, відомості про те, що на виконання вимог Інструкції № 329 від 23.10.2021 року начальником Бердянського РТЦКСП його визначено як посадову особу, яка уповноважена складати протоколи за ст. 210-1 КУпАП, відповідачем до суду не надані.

Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, розгляді справи є суттєвими, оскільки не дозволяють чітко встановити склад правопорушення (наявність чи відсутність в діях особи, яка притягається до відповідальності) що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У свою чергу відповідач будь-яких письмових відзивів, що обґрунтовують доводи його заперечень до суду не надав.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП не була доведена.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_9 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за № 540 від 21.08.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова