Справа № 400/9908/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р. № 400/9908/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною відмову, яка оформлена листом від 30.09.2024 у проведенні перерахунку пенсійної виплати з урахуванням заробітної плати за період з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010р. на підставі довідок виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 № 3 від 09.06.2021, за 2011 № 4 від 16.06.2021, за 2012 № 5 від 16.06.2021, за 2013 № 6 від 16.06.2021, за 2014 № 7 від 16.06.2021, за 2015 № 9 від 16.06.2021, за 2016 № 541 від 09.06.2021, за 2017 № 542 від 09.06.2021, за 2018 від 09.06.2021, за 2019 від 09.06.2021, за 2020 від 09.06.2021; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 30.09.2024 року з урахуванням заробітної плати за період з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 09.03.2010р. на підставі довідок виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 № 3 від 09.06.2021, за 2011 № 4 від 16.06.2021, за 2012 № 5 від 16.06.2021, за 2013 № 6 від 16.06.2021, за 2014 № 7 від 16.06.2021, за 2015 № 9 від 16.06.2021, за 2016 № 541 від 09.06.2021, за 2017 № 542 від 09.06.2021, за 2018 від 09.06.2021, за 2019 від 09.06.2021, за 2020 від 09.06.2021.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач протиправно при розрахунку пенсії позивача не врахував довідки про заробітну плату, які позивач отримував під час роботи в російській федерації.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутні дані в персоніфікованому обліку системи загальнообов`язкового державного соціального страхування про суми заробітної плати позивача з 01.05.2005 по 31.05.2005, з 01.10.2005 по 20.09.2006, з 09.03.2010 по 09.04.2010, з 04.03.2011 по 10.01.2012, з 26.03.2012 по 22.02.2013, з 19.03.2013 по 24.01.2014, з 26.05.2014 по 19.03.2015, з 20.03.2015 по 01.03.2016, з 29.04.2016 по 31.03.2017, з 07.07.2017 по 26.09.2020, з 01.01.2024 по 31.01.2024. Тому цей період враховано нульовим показником.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 400/2080/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення від 15.02.2024 року № 95; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; період роботи з 22.08.1979 по 30.06.1980; періоди роботи з 01.05.2005 по 31.05.2005, з 01.10.2005 по 20.09.2006, з 01.01.2024 по 31.01.2024; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.04.2024 року про призначення пенсії за віком; в решті позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 400/2080/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року скасовано в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи на території Російської Федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.03.2010р.; ухвалено в цій частині по справі нове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р., з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010р.; в іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року залишено без змін.

30.09.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про розрахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 09.03.2010р. по 09.04.2010р., з 04.03.2011р. по 10.01.2012р., з 26.03.2012р. по 22.02.2013р., з 19.03.2013р. по 24.01.2014р„ з 26.05.2014р. по 19.03.2015р., з 20.03.2015р. по 01.03.2016р., з 29.04.2016р. по 31.03.2017р., з 07.07.2017р. по 26.09.2020р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09.03.2010р. на підставі довідок виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 № 3 від 09.06.2021, за 2011 № 4 від 16.06.2021, за 2012 № 5 від 16.06.2021, за 2013 № 6 від 16.06.2021, за 2014 № 7 від 16.06.2021, за 2015 № 9 від 16.06.2021, за 2016 № 541 від 09.06.2021, за 2017 № 542 від 09.06.2021, за 2018 від 09.06.2021, за 2019 від 09.06.2021, за 2020 від 09.06.2021.

Листом від 03.10.2024 року відповідач повідомив, що рішення по справі № 400/2080/24 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2024 по справі № 400/2080/24 виконано Головним управлінням в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

До страхового стажу зараховано періоди: догляду непрацюючої матері за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трирічного віку, роботи з 22.08.1979 по 30.06.1980, з 01.05.2005 по 31.05.2005, з 01.10.2005 по 20.09.2006, з 09.03.2010 по 09.04.2010, з 04.03.2011 по 10.01.2012, з 26.03.2012 по 22.02.2013, з 19.03.2013 по 24.01.2014, з 26.05.2014 по 19.03.2015, з 20.03.2015 по 01.03.2016, з 29.04.2016 по 31.03.2017, з 07.07.2017 по 26.09.2020, з 01.01.2024 по 31.01.2024.

В рішенні від 24.04.2024 та постанові від 09.07.2024 зобов`язань щодо обчислення середньомісячного заробітку, з урахуванням довідок про заробітну плату за періоди роботи протягом 2010-2020 років на Головне управління не покладено.

Пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 призначено з 08.02.2024, з урахуванням страхового стажу 35 років 05 місяців 23 дні.

Середньомісячний заробіток, обчислений відповідно ст. 40 Закону № 1058, становить 5187,02 грн. При цьому, в зв`язку з відсутністю даних в персоніфікованому обліку системи загальнообов`язкового державного соціального страхування про суми заробітної плати періоди з 01.05.2005 по 31.05.2005, з 01 10 2005 по 20.09.2006, з 09.03.2010 по 09.04.2010, з 04.03.2011 по 10.01.2012, з 26.03.2012 по 22.02.2013, з 19.03.2013 по 24.01.2014, з 26.05.2014 по 19.03.2015, з 20.03.2015 по 01.03.2016, з 29.04.2016 по 31.03.2017, з 07.07.2017 по 26.09.2020, з 01.01.2024 по 31.01.2024 враховано нульовим показником.

Розмір пенсійної виплати з 08.02.2024 становив 2760,00 грн., з 01.03.2024 - 2980,00 грн.

Розмір пенсії визначено відповідно до чинного законодавства.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Відповідно до статті 2 Федерального Закону Російської Федерації № 173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в Російській Федерації", який застосовувався до 01.01.2015, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Відповідно до частини другої статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

Отже, як за законодавством України, так і за законодавством Російської Федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 також дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в Російській Федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території Російській Федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 року у справі № 560/764/21.

Надані до позову довідки, видані ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА» за 2010 № 3 від 09.06.2021, за 2011 № 4 від 16.06.2021, за 2012 № 5 від 16.06.2021, за 2013 № 6 від 16.06.2021, за 2014 № 7 від 16.06.2021, за 2015 № 9 від 16.06.2021, за 2016 № 541 від 09.06.2021, за 2017 № 542 від 09.06.2021, за 2018 від 09.06.2021, за 2019 від 09.06.2021, за 2020 від 09.06.2021 підтверджують сплату податку у розмірі 13%.

Проте вказані довідки не містять відомостей щодо відрахувань із заробітної плати позивача страхових внесків в Пенсійний фонд рф.

Тому відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідок про доходи, виданих ТОВ «ИНТРО-ПЕЛЛА».

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач не позбавлена права повторно звернутися до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період роботи у ТОВ "ИНТРО-ПЕЛАА" та надати відповідні докази щодо відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд рф за спірний період.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т.О. Гордієнко