Справа № 380/22288/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 рокусправа № 380/22288/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №29589/13-01-07-09 від 05.07.2024 та податкове повідомлення-рішення №29594/13-01-07-09 від 05.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акту (довідки) фактичної перевірки №24538/13/14/РРО/ НОМЕР_1 від 12.06.2024, складеного за результатами проведеної представниками ГУ ДПС у Львівській області фактичної перевірки. Зазначає, що посадові особи відповідача, отримавши направлення на проведення перевірки 31.05.2024, тільки на сьомий день можливості проведення перевірки почали її проведення, чим обмежили себе та платника податку в часі проведення перевірки. Крім цього, зазначає, що наказу на проведення перевірки інспектори для ознайомлення не надали, платник податку такий не підписувала. Відповідно, інспектори не мали права приступати до проведення перевірки. Оскільки перевірка проведене без відповідних підстав, за відсутності наказу, з порушенням встановленого порядку проведення такої перевірки, то дії щодо складання акту (довідки) фактичної перевірки і прийняття на його основі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є протиправними. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 04.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 15.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

02.12.2024 за вх. №88653 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що оскаржувані платником податків податкові повідомлення-рішення від 05.07.2024 за №29594/13-01-07-09 та за № №29589/13-01-07-09 винесені на підставі акту фактичної перевірки від 12.06.2024 №24538/13/14/РРО/ НОМЕР_1 . Працівниками ГУ ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 31.05.2024 року № 2897-ПП та направлень на перевірку від 31.05.2024 року № 5713, № 5714 була проведена фактична перевірка магазину ювелірних виробів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перевірка проведена у присутності продавця ОСОБА_2 , про що свідчить підпис в направленнях на перевірку. В ході перевірки продавцю ОСОБА_2 було вручено запит про надання документів. Проте, документів, які стосуються перевірки не надано. Під час проведення перевірки зроблено опис залишків товарів, які знаходяться в магазині ювелірних виробів « ІНФОРМАЦІЯ_1 , срібло», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 764 182,00 грн. Перевіркою встановлено порушення п. 1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України та ст.24 Кодексу законів про працю. За наслідком акту фактичної перевірки, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення від 05.07.2024 №29589/13-01-07-09, яким за виявлене перевіркою порушення п.1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 765192,00 грн. та на підставі ппп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.121 ст.121 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 1020,00 грн.

02.12.2024 за вх.№88634 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначив, що позивач скористалася правом досудового врегулювання спору та відповідно ДПС України було прийнято рішення від 23.09.2024 №28640/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Рішення ДПС України позивачем отримано 26.09.2024, а до суду позивач звернувся 30.10.2024 з пропуском місячного строку звернення до суду. З огляду на наведене просить суд позов залишити без розгляду. Позивачем не враховано, що перевірка проводилась в присутності продавця ОСОБА_2 , якій вручено копію наказу №2897-ПП від 31.05.2024 про що свідчить підпис в направленнях на перевірку. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Дата державної реєстрації: 23.09.1998, номер запису: 0001111

Видами діяльності є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний). Інші: 46.48 Оптова торгівля годинниками та ювелірними виробами; 47.77 Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Перебуває на обліку Головному управління ДПС у Львівській області.

31.05.2024 Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято наказ №2897-ПП від 31.05.2024 «Про проведення фактичної перевірки», відповідно до якого на підставі статті 20 та підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI наказано провести фактичну перевірку магазину ювелірних виробі « ІНФОРМАЦІЯ_1 , срібло», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору з 03.06.2024.

Працівниками ГУ ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 31.05.2024 року № 2897-ПП та направлень на перевірку від 31.05.2024 року № 5713, № 5714 була проведена фактична перевірка магазину ювелірних виробів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Перевірка проведена у присутності продавця ОСОБА_2 , про що свідчить підпис в направленнях на перевірку.

В ході перевірки продавцю ОСОБА_2 було вручено запит про надання документів.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено акт (довідка) фактичної перевірки №24538/13/14/РРО/ НОМЕР_2 від 12.06.2024.

Відповідно до акту (довідки) фактичної перевірки встановлено наступні порушення:

- не проведення через реєстратор розрахункових операцій суму готівкових коштів, що знаходились на місці проведення розрахунків в сумі 1020,00 грн;

- порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: відсутні прихідні накладні на товар, щодо знаходився на місці проведення реалізації на суму 764182,00 грн (інвентаризаційний акт дод. 1);

- в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювала діяльність з продажу товарів продавець ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ). Повідомлення про прийняття на роботу ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області не подавала;

- надано запит від 10.06.2024 про надання документів. Станом на 12.06.2024 на 12:00 год до перевірки не надано запитувані документи.

Відповідно до висновків акту (довідки) фактичної перевірки встановлено наступні порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, ст. 2 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII із змінами внесеними Законом України від 28.12.2014 №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», а саме використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин.

Листом від 14.06.2024, Головним управлінням ДПС у Львівській області направлено копії матеріалів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

ФОП ОСОБА_1 подано заперечення від 28.06.2024 №16-06/2024 на акт перевірки від 12.06.2024. Комісією по розгляду спірних питань розглянуто дане заперечення та прийнято рішення висновки акта перевірки залишити без змін.

На підставі акту фактичної перевірки, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення від 05.07.2024 №29589/13-01-07-09, яким за виявлене перевіркою порушення п.1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 765192,00 грн. та на підставі ппп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.121 ст.121 Податкового кодексу України застосовано до позивача штраф у сумі 1020,00 грн.

За результатами розгляду скарги представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Дубініна Р.В. від 24.07.2024 №04-07/2024 (вх. ДПС №28840/6 від 26.07.2024) на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 05.07.2024 №№29589/13-01-07-09, 29594/13-01-07-09 ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №28640/6/99-00-06-03-02-06 від 23.09.2024, яким ППР ГУ ДПС у Львівській області від 05.07.2024 за №29589/13-01-07-09 та за №29594/13-01-07-09 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі також - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до приписів пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Згідно визначень, наведених у статті 2 Закону № 265/95-ВР:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Обов`язок застосування РРО та/або ПРРО залежить не від форми розрахункових операцій та/або наявності того чи іншого зареєстрованого КВЕД, а виникає виключно за наявності обставин, що супроводжують господарські операції суб`єкта господарювання, які чітко визначені законодавством, в тому числі, нормами його прямої дій, які встановлюють винятки із загальних правил.

Такі вимоги не поширюються на ФОП, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Пунктом 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Суд зазначає, що зі змісту акту фактичної перевірки від №24538/13/14/РРО/ НОМЕР_2 від 12.06.2024 встановлено наступні порушення:

- не проведення через реєстратор розрахункових операцій суму готівкових коштів, що знаходились на місці проведення розрахунків в сумі 1020,00 грн;

- порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: відсутні прихідні накладні на товар, що знаходився на місці проведення реалізації на суму 764182,00 грн (інвентаризаційний акт дод. 1);

- в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснювала діяльність з продажу товарів продавець ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ). Повідомлення про прийняття на роботу ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області не подавала;

- надано запит від 10.06.2024 про надання документів. Станом на 12.06.2024 на 12:00 год до перевірки не надано запитувані документи.

Відповідно до висновків акту (довідки) фактичної перевірки встановлено порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, ст. 2 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII із змінами внесеними Законом України від 28.12.2014 №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», а саме використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин.

Доводи позивача здебільше зводяться до порушення з боку контролюючого органу порядку та процедури проведення фактичної перевірки, що є підставою на його думку для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень, виключно у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно норм підпунктів 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктами 62.1.2, 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпунктів 80.1, 80.2, 80.4, 80.7 статті 80, підпунктів 81.1, 81.3 статті 81 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації. Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку). При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу не мають права вимагати у платника податків отримувати витяг із відповідного реєстру про взяття такого платника податків на облік відповідно до вимог цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, без попередження платника.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих за її висновками податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Як на обставину порушення проведення фактичної перевірки позивач зазначає про відсутність у відповідача підстав, визначених статтею 80 ПК України для її призначення, а також мораторій на проведення такого роду перевірок, запровадженого ПК України.

З наявного в матеріалах справи наказу ГУ ДПС у Львівській області від 31.05.2024 №2897-ПП, вбачається призначення проведення фактичної перевірки магазину ювелірних виробів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого є ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

У матеріалах справи міститься документи про наявні підстави відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки позивача.

Так, перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на підставі наказу від 31.05.2024 року № 2897-ПП.

Листом ДПС України від 16.02.2024 №4194/7/99-00-07-04-03-07 повідомлено про можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно порушення роботодавцями законодавства щодо укладення трудового договору, можливих фактів неоформлення трудових відносин суб`єктів господарювання із найманими працівниками.

Отже, вказаний лист в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/9909/23 (постанова від 26 березня 2024 року).

Суд зазначає, що перевірка яка проведена контролюючим органом відповідає предмету, встановленому підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Доводи позивача, що в межах цієї справи мало місце вихід відповідачем за межі предмету фактичної перевірки є цілком безпідставними.

Як свідчать обставини справи, Головним управління ДПС у Львівській області в ході перевірки встановлено, що повідомлення про прийняття на роботу продавця ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_1 не подавала.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно, роботодавець (фізична особа - підприємець або юридична особа) до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором повинна обов`язково подати повідомлення до ДПС за встановленою формою одним із таких способів (форма повідомлення визначена в постанові Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413):

засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Вимога для роботодавців повідомляти ДПС про прийняття працівників на роботу встановлена ч. 3 ст. 24КЗпП.

Виконати цей обов`язок треба до початку роботи працівника згідно із постановою КМУ «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 р.№ 413 (далі Порядок № 413).

Суд зауважує, що перевірку суб`єктів господарювання щодо неоформлених працівників здійснює Державна податкова служба України та її територіальні органи, а штрафи накладає Державна служба України з питань праці та її територіальні органи.

Відповідно Головним управління ДПС у Львівській області направлено матеріали фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що підтверджується матеріалами справи.

Також не заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що платнику податків не було вручено наказ про проведення перевірки, з огляду на таке.

Згідно із п.80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, пі розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична) підстави, дача початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, як проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні н перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови.

У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підставі та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення.

Суд зауважує, що позивач допустив контролюючий орган до фактичної перевірки.

Перевірка, яка проведена контролюючим органом та зроблена оцінка щодо дотримання платником податків при здійсненні розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, з огляду на підстави проведення перевірки та виявлене порушення вимог Закону України №265/95-ВР відповідає предмету, встановленому п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Доводи позивача, що в межах цієї справи мало місце вихід відповідачем за межі предмету фактичної перевірки, недотримання процедури призначення й невручення наказу на перевірку є безпідставними, і не підтверджено жодними доказами.

Перевірка проводилась в присутності продавця ОСОБА_2 , якій вручено копію наказу №2897-ПП від 31.05.2024 про що свідчить підпис в направленнях на перевірку, а тому, твердження представника позивача про не вручення наказу про проведення перевірки є необґрунтованими.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки таке рішення відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна