Справа № 756/15451/24
Суддя: Діденко Є. В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Оболонський районний суд міста Києва
Провадження № 2-а/756/48/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденка Є.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 21.11.2024 р. № 686 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позов обґрунтований тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.09.2024 року згідно повістки, отриманої під особистий підпис 06.09.2024 року. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки хоча повна і датована 21.11.2024 року, розгляд справи і отримання постанови відбулось 22.11.2024 року в приміщенні Оболонської районної лікарні. Про розгляд справи позивача повідомили 20.11.2024 року під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Жодної повістки позивач не отримував і свій підпис про факт її отримання не ставив. Постанова винесена не начальником Оболонського РТЦК, а офіцером адміністративного відділу - молодшим лейтенантом ОСОБА_3 . Крім того, позивач є педагогічним працівником та 23.10.2024 р. йому було надано відстрочку від мобілізації, однак це не було враховано при винесенні оскаржуваної постанови. У постанові також не наведено, норми якого закону порушено позивачем, не вказаний факт порушення. Також, позивач просить поновити строку для оскарження постанови, оскільки отримав її лише 22.11.2024 р.

Ухвалою судді від 09 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

17.01.2024 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що 06.09.2024 року позивачу було вручено повістку про його виклик № ДО2/181528 на 09.09.2024 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, позивач у визначений термін не прибув і про причини неявки не повідомив. Тому, 01.11.2024 р. відповідач звернувся до ДОП Оболонського УП ГУНП у м. Києві щодо доставлення ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення. 20.11.2024 року ДОП Оболонського УП ГУНП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, 26, було виявлено ОСОБА_1 , якого було запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20.11.2024 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за фактом неявки без поважних причин за повісткою на 09.09.2024 р. 21.11.2024 року на підставі встановлених обставин, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , було прийнято постанову № 686 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 17000,00 грн. Копія постанови позивач отримав 21.11.2024 р. в день її складання, що підтверджено його підписом. Винесена постанова відповідає вимогам закону і є обгрунтованою. Позивач пропустив строк на оскарження і відсутні підстави для його поновлення.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року, постановлено поновити позивачу строк звернення до суду із цим позовом.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинене в особливий період.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що 06.09.2024 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , отримав повістку № ДО2/181528 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.09.2024 р. о 09.00 год., що підтверджується розпискою на ім?я ОСОБА_1 і підписом у ній, а також актом про вручення повістки.

23.10.2024 року ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 видано Довідку про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працює педагогічним працівником.

01.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Оболонського УП ГУНП в м. Києві для доставлення громадянина ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку із тим, що він не з`явився по повістці на 09.09.2024 р.

20.11.2024 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення № 686, за фактом того, що ОСОБА_1 не прибув 09.09.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно отриманої під особистий підпис повістки 06.09.2024 р. і не повідомив про поважні причини неявки. У протоколі вказано, що розгляд справи відбудеться 21.11.2024 р.

Також, у протоколі містяться пояснення ОСОБА_1 у яких він заперечив факт отримання повістки, та зазначив, що працює вчителем.

21.11.2024 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 прийнято постанову № 686, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17000,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 не прибув 09.09.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно отриманої під особистий підпис повістки 06.09.2024 р. та не повідомив про поважні причини неявки.

В оскаржуваній постанові вказано, що копію постанови від 21.11.2024 р. ОСОБА_1 отримав, однак дата такого отримання у графі - відсутня.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за нез`явлення за повісткою 09.09.2024 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що дослідженими доказами поза розумним сумнівом підтверджено факт отримання позивачем повістки 06.09.2024 р. Будь-яких доказів на спростування наданих відповідачем документів, позивач не надав, підстави вважати такі документи неправдивими, у суду відсутні.

Суд погоджується з доводами позивача, що в оскаржуваній постанові дійсно не вказаний нормативно-правовий акт, який було порушено позивачем. Водночас, такі доводи є недостатніми, аби вважати постанову незаконною, оскільки у постанові чітко і зрозуміло сформульовано сутність порушення.

Інші доводи позивача про формальний розгляд справи, в тому силі 22.11.2024 року, а не 21.11.2024 року, не підтверджуються дослідженими судом доказами.

Водночас, поза увагою уповноваженої посадової особи залишилось те, що на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності він вже мав відстрочку від призову за мобілізацією.

Крім того, така відстрочка була надана позивачу 23.10.2024 року, та незважаючи на це 01.11.2024 року відповідач звернувся до органу поліції для розшуку позивача і доставлення його для складення протоколу.

На переконання суду, така поведінка відповідача є суперечливою, адже залишається незрозумілим оголошення розшуку позивача у співставленні із оформленням йому документів на відстрочку, а також оголошення такого розшуку через тривалий проміжок часу після нез`явлення позивача за повісткою.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що при складенні протоколу та накладенні адміністративного стягнення на позивача не було враховано суспільну шкідливість правопорушення з урахуванням наведених судом обставин.

Суд зазначає, що враховуючи оформлення позивачу відстрочки від призову 23.10.2024 р., його нез`явлення до відповідача 09.09.2024 р. не свідчить про ухилення від виконання обов`язків, та не становить тієї суспільної шкідливості правопорушення, яка визначально передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Тому, вчинене правопорушення є малозначним, а отже оскаржувану постанову слід скасувати, ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, справу - закрити.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 21.11.2024 р. № 686 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Діденко