Справа № 160/9469/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/9469/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року (суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області»

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у квітні 2024 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» щодо відмови підготувати та надати довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року за штатною посадою, з якої позивача звільнено зі служби, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 із відображенням відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року; зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» підготувати та надати довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року за штатною посадою, з якої позивача звільнено зі служби, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011 -XII, пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 із відображенням відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року, яке набрало законної сили 16.07.2024, позов ОСОБА_1 задоволено.

Позивачем 10.12.2024 подано до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Суд виходив з того, що відповідачем видані довідки на виконання рішення в справі № 160/9469/24, але позивач не погоджується з визначеним розміром складових грошового забезпечення у відсотковому вираженні. Суд зауважив, що виготовлення оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виходячи з конкретних відсоткових розмірів складових, не було предметом розгляду адміністративної справи № 160/9469/24, а відтак незгода заявника з їх розміром не можуть бути предметом судового контролю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, пов`язаним з належним виконанням рішення в справі № 160/9469/24, зокрема, чи є зазначені в довідках складові такими, що відповідають грошовому забезпеченню службовців за посадою, з якої був звільнений позивач, а також правомірність та обґрунтованість зазначення відсоткового розміру певних складових.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що суд, який ухвалив рішення, може встановити судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах відповідно до статті 382 КАС України, який здійснюється шляхом перевірки виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що метою встановлення судового контролю є забезпечення виконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили, спонукання боржника до добросовісних дій та попередження необґрунтованої бездіяльності щодо його виконання.

В даній справі судом першої інстанції вірно встановлено, позивачем зворотного не доведено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року в справі № 160/9469/24 виконано боржником шляхом видачі довідок від 26.09.2024: № 31/29/30-192, № 31/29/30-193, № 31/29/30-194, № 31/29/30-195.

При цьому суд апеляційної інстанції не вважає слушними доводи ОСОБА_1 , що суд мав перевірити належний розмір та складові грошового забезпечення, включені до названих довідок, адже підставою позову в справі № 160/9469/24 було не видача відповідачем довідок про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року за штатною посадою, з якої позивача звільнено зі служби, обчисленого із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, виготовлення оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виходячи з конкретних відсоткових розмірів складових, не було предметом розгляду адміністративної справи № 160/9469/24.

Отже, звертаючись до суду з заявою в порядку статті 382 КАС України, позивач фактично намагається вирішити новий спір, з дослідженням нових обставин, які не були об`єктом дослідження під час розгляду справи № 160/9469/24, що виходить за межі інституту судового контролю.

Відтак, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують. Посилання ж позивача на ухвалу Верховного Суду в справі № 160/5259/20 є недоречним, адже предмет розгляду в названій справі є відмінним від предмету спору в справі № 160/9469/24.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року в адміністративній справі № 160/9469/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 30 січня 2025 року та оскарженню не підлягає згідно з приписами статті 328 КАС України.

Повна постанова складена 30 січня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров