Справа № 760/5488/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/5488/23 Суддя (судді) першої інстанції: Аксьонова Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Заїки М.М.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Коренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в Солом`янський районний суд міста Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАС №6606366 від 27 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Просить суд закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в установленому порядку доведено факт скоєння позивачем правопорушення, описаного в оспорюваній постанові серії ЕАС №6606366 від 27 лютого 2023 року, що свідчить про обґрунтованість прийнятого рішення.

Не погодившись із рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 (надалі - апелянт) подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено інспектором патрульної поліції з порушенням вимог, передбачених статтею 268 КУпАП, а саме: без своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Апелянт зазначає, що вимоги нормативу в швидкості він не порушував, рухався з дозволеною швидкістю, доказів порушення саме його автомобілем марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , інспектор не надав, оскільки на екрані камери не було чітко видно автомобіль та його номер, яким він керував.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не має.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2023 року о 16 год 42 хв інспектором поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6606366, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн. В оспорюваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 27 лютого 2023 року о 16 год 42 хв в місті Києві по вулиці Борщагівська, 9, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху 50 км/год більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 92 км/год. Швидкість зафіксовано приладом TruCam ТС 008398 (а.с.7).

Зі змісту відеозапису з приладу TruCam ТС 008398 вбачається, що 27 лютого 2023 року о 16 год 42 хв інспектором патрульної поліції зафіксовано, що транспортний засіб марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 перевищив швидкість (а.с.30).

Вважаючи постанову відповідача серії ЕАС №6606366 про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Як визначено частиною першою статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Відповідно до частин першої - третьої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частин першої, четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) відповідно до якої поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оспорюваної постанови серії ЕАС №6606366 та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 27 лютого 2023 року о 16 год 42 хв в місті Києві по вулиці Борщагівська, 9, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 92 км/год, перевищивши швидкість на 42 км/год., чим порушив підпункт «б» пункту 12.9 ПДР, тобто скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно із пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу II Інструкції).

За змістом частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На виконання своїх посадових обов`язків, працівником поліції зупинено керований ОСОБА_1 автомобіль та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАС №6606366 від 27 лютого 2023 року.

Не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства твердження позивача ОСОБА_1 про протиправність спірної постанови із посиланням на те, що зупинка була безпідставною, з огляду на наступне.

У силу вимог частини першої статті 35 Закону №580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути.

Пунктом 2 частини другої статті 32 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

За змістом пункту 2.1 ПДР вбачається, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Переглянувши надані до суду відеозаписи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду встановила, що інспектором патрульної поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки. В оспорюваній постанові серії ЕАС №6606366 зазначено, що ОСОБА_1 має право у відповідності до вимог статті 268 КУпАП оскаржувати дану постанову.

Апелянт не надав до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправності оспорюваної постанови відповідача.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, також повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при зупинці транспортного засобу інспектор патрульної поліції має право вимагати від водія пред`явлення водійського посвідчення та документів на транспортний засіб, а отже твердження позивача ОСОБА_1 про незаконні дії інспекторів є безпідставні та необґрунтовані. Крім того, позивач не заперечує того факту, що він зачинився в автомобілі та відмовлявся від пред`явлення на вимогу інспектора патрульної поліції документів, чим затягував розгляд справи про адміністративне правопорушення та намагався уникнути відповідальності.

Щодо посилання позивача, що не було зафіксовано самого правопорушення, а швидкість, яка вимірювалася приладом TruCAM ТС 008398 не є належним доказом, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на фото з лазерного вимірювача швидкості руху TruCAM TC 008398 разом з відеозаписом, чітко зафіксовано рух автомобіля марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_1 , на швидкості 92 км/год в межах населеного пункту, що є порушенням пункту 12.4 ПДР та тягне за собою відповідальність, передбачену частиною першою статті 122 КУпАП.

Посилання позивача на неможливість встановити із наданого інспектором відеозапису з пристрою TRUcam номерний знак транспортного засобу, водій якого здійснив порушення, не відповідає дійсності.

Так, лазерний вимірювач відноситься до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року №22-38/49.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM ТС008398 отримав сертифікат перевірки типу № LTI 20/20 TruCAM ІІ від 26 грудня 2018 року, дійсний до 26 грудня 2028 року, сертифікат відповідності №UA.TR.001 22 3-19 від 09 січня 2019 року, згідно експертного висновку від 24 грудня 2020 року, дійсного до 24 грудня 2025 року, придатний до використання.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення ПДР від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Відповідно до відеозапису та фотознімку з приладу ТгuСАМ, на час здійснення вимірювання швидкості транспортного засобу під керуванням позивача прилад знаходився на ділянці вулиці Борщагівська в місті Києві.

З роздруківки з приладу вбачається, що відстань до цільового транспортного засобу на час здійснення заміру швидкості, складала 90,6 метрів. Швидкість руху транспортного засобу із номерним знаком НОМЕР_1 становила 92 км/год., що перевищує обмеження швидкості руху у 50 км/год, більше як на 20 км/год.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем ОСОБА_1 доводи, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, та не можуть бути тими обставинами, що звільняють його від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та правомірність прийняття відповідачем постанови ЕАС №6606366 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року по справі №760/5488/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак