Справа № 160/29090/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Р), прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області №039249/2411 від 17.06.2024;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку та включити його до реєстру платників єдиного податку.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що спірні рішення відповідача на думку позивача, є безпідставними та протиправними, оскільки станом на день набрання Законом України №3219 від 30.06.2023 чинності, позивач правомірно перебував у статусі платника єдиного податку II групи, набув такого статусу до дня набрання чинності Законом, а отже, поширення його дії на позивача суперечить положенням статті 58 Конституції України. Позивач вказує, що пункт 9 підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення, який набрав законної сили 01.08.2023, визначав особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему, оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу саме з 01.08.2023. За пунктом 9-1.4 (в редакції згаданого Закону №3219 від 30.06.2023) визначено сферу правовідносин та коло платників податку, на які поширюється даний пункт, та прямо передбачено особливості справляння єдиного податку платниками, які до 01.08.2023 використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, і до вказаного періоду не перейшли самостійно на іншу систему оподаткування. Підпункт 9-1.4.3, який є складовою частиною пункту, поширюється лише на правовідносини, коло яких визначено вказаним пунктом, та на суб`єктів, які станом на 01.08.2023 продовжували перебувати у статусі платників єдиного податку III групи із ставкою податку 2%. Станом на 01.08.2023, тобто на день початку дії підпункту 9-1.4.3. п. 9-1.4 п. 9-1 розділу XX Перехідні положення, позивач не був учасником врегульованих правовідносин, та не використовував особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу отже, вказані норми не здійснювали праворегуляторний вплив на його діяльність як фізичної особи-підприємця. Позивач зазначає, що положеннями пункту 291.4 статті 291 та підпункту 1 підпункту 298.2.3. пункту 298.2 ПК України прямо визначено порушення, вчинення якого є підставою для позбавлення статусу платника єдиного податку II групи, таким порушенням є саме: перевищення рівня доходу розміром 870 мінімальних заробітних плат, відсутнє в даному випадку, та тим більше відсутні в даному випадку і підстави застосовувати до позивача як платника податків в 2023 році зменшений розмір граничного обсягу доходу, оскільки він не перевищив розмір граничного обсягу доходу, встановлений пунктом 291.4 статті 291 ПК України, а відповідно, у позивача був відсутній обов`язок з переходу на застосування іншої ставки. Крім того, позивач зазначає, що оскаржувані рішення прийняті на підставі акту камеральної перевірки, результати якої, зважаючи на обмеженість питань, що перевіряються при проведенні камеральної перевірки, не можуть бути підставою для прийняття рішення про анулювання статусу платника єдиного податку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив наступне. В період з 26.01.2023 по 30.06.2023 ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування 3 група, 2% до отриманого доходу, з 01.07.2023 - на спрощеній системі оподаткування, 2 група. Граничний обсяг доходу для платників єдиного податку 2 групи на 2023 рік складав 834 розміру мінімальних заробітних плат або 5 587 800 грн. Розрахунок граничного обсягу доходу на 6 місяців до кінця 2023р. (5 587 800: 12 місяців )*6= 2 793 900 грн. Тобто, платник протягом 6 календарних місяців не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу. Згідно наданої податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 23.02.2024 за 2023 рік задекларовано показники господарської діяльності для платників єдиного податку 2 групи обсяг доходу за звітний (податковий) період згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ ) у сумі 5 565 661,05 грн., дозволений обсяг доходу 2 793 900,00 грн., сума перевищення обсягу доходу 2 771 761,05 грн. Чим порушено вимоги пункту 291.4 статті 294, та підпункту 9-1.4.3. пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ.
Відповідач вказує, що норми підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, щодо обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається саме на 2023 звітний рік, а позивач був зареєстрований платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2023. Тому при заповненні податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік позивач. на думку відповідача, повинен був врахувати зміни внесені до ПК України, які були чинними на час перебування його на спрощеній системі оподаткування 2 групи та на час заповнення декларації.
Відповідач закцентував увагу на тому, що ФОП ОСОБА_2 перевищено суму доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік у сумі 2 793 900 грн., що призвело до порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування та передбачає збільшення податкових зобов?язань по єдиному податку відповідно до пункту 293.4 статті 293 ПКУ на суму 415 764,16 грн. (2793900 грн. * 15% = 415 764,16 грн).
Також контролюючий орган у відзив вказав, що предметом камеральної перевірки було питання заниження суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування платника 2 групи внаслідок завищення доходу, отриманого протягом 2023 року. Форма заяви про застосування спрощеної системи оподаткування затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.07.2019 №308. Така заява позивачем не подавалась. За таких обставин, на думку відповідача, ним правомірно винесено оскаржувані рішення, а тому підстави для їх скасування відсутні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно даних інформаційної системи ДПС України ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережній ДПІ (Новокадацький район) ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Стан платника « 0» - платник податків за основним місцем обліку. Основний вид діяльності: 47.22 - Роздрібна торгівля м?ясом і м?ясними продукти спеціалізованих магазинах.
ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного податку з 17.09.2021. В період з 01.10.2021 по 30.09.2022 - 2 група - 20%, з 26.01.2023 по 30.06.2023 - 3 група - 2%, з 01.07.2023 по теперішній час 2 група - 20%.
З матеріалів справи вбачається, що Рішення та ППР направлено платнику засобами поштового зв?язку та повернуто поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПКУ до суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Станом на 01.01.2023 мінімальна заробітна плата становила 6700,00 грн., а отже граничний обсяг доходу платника податку 2 групи на спрощеній системі оподаткування становив 5 587 800,00 грн.
У зв`язку з набранням чинності з 01.08.2023 Закону України від 30.06.2023 №3219 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі - Закон №3219) до ПКУ було внесено зміни, зокрема, шляхом доповнення розділу XX «Перехідні положення» ПКУ підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1. підрозділу 8.
Так, підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.
Згідно з вимогами пункту 293.4 статті 294 ПКУ, ставка єдиного податку для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) встановлюється у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1,2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього ПКУ.
Як зазначалось вище, в період з 26.01.2023 по 30.06.2023 ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування - 3 група - 2%, з 01.07.2023 - на спрощеній системі оподаткування - 2 група. Граничний обсяг доходу для платників єдиного податку 2 групи на 2023 рік складав 834 розміру мінімальних заробітних плат або 5 587 800 грн.
Розрахунок граничного обсягу доходу на 6 місяців до кінця 2023 року (5 587 800: 12 місяців )*6 = 2 793 900 грн.
Тобто, платник протягом 6 календарних місяців не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.
Суд зазначає, щ норми підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, щодо обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається саме на 2023 звітний рік, а позивач був зареєстровий платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2023.
Таким чином, суд доходить висновку, що при заповненні податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік, позивач повинен був врахувати зміни внесені до ПК України, які були чинними на час перебування його на спрощеній системі оподаткування 2 групи та на час заповнення декларації.
Як зазначалось вище, ФОП ОСОБА_2 перевищено суму доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік у сумі 2 793 900 грн., що призвело до порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування та передбачає збільшення податкових зобов?язань по єдиному податку відповідно до пункту 293.4 статті 293 ПКУ на суму 415 764,16 грн. (2793900 грн. * 15%).
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов?язання та/або іншого зобов?язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від?ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв?язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов?язання та/або іншого зобов?язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування. В даному випадку - 415764,16 грн. * 10% = 41 576,42 грн.
Згідно з підпунктом 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПКУ, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.06.2024 №039249/2411 яким визначено грошове зобов?язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 415 764,16 грн. (основний платіж - 415 764,16 грн., штрафна санкція 41 576,42 грн).
Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Главою 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV "Спеціальні податкові режими" Податкового кодексу України встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.
Так, відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно до п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України, встановлено право юридичної особи чи фізичної особи-підприємця самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, (п. 295.1. ст.. 295 ПКУ)
Пунктом 298.2.3. визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;
6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;
7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;
8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;
9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.
Пунктом 299.10 ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.
В свою чергу, згідно з нормами п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, серед іншого, за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 299 Податкового кодексу України.
Таким чином, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у разі у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.
Крім того, в п.п. 3 п.299.10 ст.299 та пп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України встановлені випадки, коли реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, а порядок або спосіб дій контролюючого органу визначені в п.299.11 ст.299 ПК України, в якому зазначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у платника податків перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №820/5346/17, від 05.10.2021 у справі №815/1764/16, від 22.06.2022 у справі №810/2065/18, від 19.02.2019 у справі № 826/7216/17 та від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а.
Отже, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи.
При цьому, суд звертає увагу позивача, що положеннями п.299.11 ст.299 ПК України не передбачено проведення саме документальної перевірки платників єдиного податку першої - третьої груп з метою встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.
Таким чином, позивач дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем мала бути проведена саме документальна перевірка.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, виявлення арифметичних або методологічних помилок.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється, відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Так, відповідно до п. 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Пунктом 86.2 статті 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як передбачено п. 299.11. статті 299 ГІК України рішення про анулювання реєстрації платника податку було прийнято на підставі акту за наслідками проведеної перевірки за фактом перевищення протягом календарного року (2023 року) встановленого обсягу доходу для платників єдиного податку 2 групи. Перевірка проведена на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України.
Відповідно до пункту 293.8 статті 293 ПКУ, ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї етапі, застосовуються з урахуванням таких особливостей, зокрема, платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у підпунктом 291.4 ПКУ, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.
Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15%. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу
Форма заяви про застосування спрощеної системи оподаткування затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.07.2019 № 308.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем даної заяви.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.02.2021 у справі №818/1159/17, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Таким чином, підстави для скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №039249/2411 від 17.06.2024 відсутні.
Згідно із ч. 1ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, суд вказує, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська