Справа № 420/20895/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20895/24

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» до Головного управління ДПС у Волинській області та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024р. ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» звернулася до суду із адміністративним позовом до ГУ ДПС у Волинській області, ДПС України, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС у Волинській області за №8509305/40888064 від 28.03.2023р.;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №11 від 24.01.2023р., складену ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН», в ЄРПН датою її подання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є платником на додану вартість та основним КВЕД за яким підприємство провадить свою господарську діяльність є 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт» та вже тривалий час здійснює діяльність на ринку автотранспортних та експедиційних послуг.

Також, позивач зазначив, що у нього наявне у власності та користуванні рухоме та нерухоме майно, яке зафіксовано у поданих контролюючому органу Повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться господарська діяльність за формою №20-ОПП.

Позивач зазначив, що у січні 2022р. між ним та ТОВ «ПРОМЕТЕЙ САЙЛОС» () було укладено Договір транспортного експедирування за №01/01-22 від 1.01.2022р., за яким Перевізник (Позивач) зобов`язується, по замовленню Замовника (ТОВ «ПРОМЕТЕЙ САЙЛОС») здійснювати організацію перевезення та доставки вантажу, надавати транспортно-експедиційні послуги, Замовник зобов`язується проводити оплату наданих послуг.

Так, на виконання умов вказаного Договору позивачем було виставлено на оплату Рахунок №1 від 23.01.2023р. щодо таких послуг: - «Автоперевезення», на загальну суму 42 000 000грн. з ПДВ.

ТОВ «ПРОМЕТЕЙ САЙЛОС» у відповідності до Рахунку на оплату №1 від 23.01.2023р. було перераховано на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 42 000 000грн. із ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією за №773 від 24.01.2023р..

За фактом перерахунку грошових коштів на рахунок позивача (першої події), відповідно до положень ст.187,201 ПК України, позивачем було складено та подано на реєстрацію податкову накладну №11 від 24.01.2023р. на загальну суму 42 000 000грн. проте її реєстрацію було зупинено.

На пропозицію податкового органу, позивачем було направлено повідомлення про подання додаткових пояснень.

Проте, контролюючим органом було прийнято рішення про відмову у реєстрації ПН за №8509305/40888064 від 28.03.2023р..

Позивач вважає вказане рішення про відмову у реєстрації податкової накладної протиправним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024р. адміністративній позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії ГУ ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування №8509305/40888064 від 28.03.2023р. в ЄРПН.

Зобов`язано ДПС України зареєструвати податкову накладну №11 від 24.01.2023р. в ЄРПН датою її подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області на користь ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» сплачений судовий збір в розмірі 3 028грн..

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Волинській області просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нового судового рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» було надано усі необхідні для реєстрації податкової накладної первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність господарських операцій, проте, податковим органом не надано належної оцінки цим первинним документам, що і стало помилковою підставою для прийняття рішення про відмову в реєстрації спірної податкової накладної в ЄРПН. Також, суд першої інстанції своєю ухвалою поновив позивачу строк на звернення із позовом в суд.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.319 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про залишення позову без розгляду, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» зареєстровано 10.10.2016р., основним видом господарської діяльності якого є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Все рухоме та нерухоме майно було відображено та зафіксовано товариством у поданих контролюючому органу Повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться господарська діяльність за формою №20-ОПП.

З метою здійснення господарської діяльності між позивачем (перевізник) та ТОВ «ПРОМЕТЕЙ САЙЛОС» (замовник) укладено договір транспортного експедирування за №01/01-22 від 1.01.2022р..

Умовами вказаного договору передбачено, що перевізник зобов`язується, по замовленню замовника здійснювати організацію перевезення та доставки вантажу, надавати транспортного-експедиційні послуги, а замовник зобов`язується проводити оплату наданих послуг (п.1.1 договору).

Замовник здійснює оплату за надані перевізником послуги за фактичним обсягом наданих послуг, зазначених в акті наданих послуг та рахунку-фактурі, що підтверджує належне виконання послуг (п. 2.2 договору).

Замовник має право здійснювати оплату за послуги в будь-якому порядку на власний розсуд, але загальна вартість послуг має бути сплачена не пізніше ніж через 10 робочих днів з дати підписання акту наданих послуг та отримання рахунку-фактури (п.2.4 договору).

Так, встановлено, що за усним замовленням, на виконання умов договору, перевізником було виставлено рахунок на оплату за №1 від 23.01.2023р. за надання послуг «автоперевезення» на суму 35 000 000грн., в т.ч. ПДВ 7 000 000грн., всього: 42 000 000грн.

Зі свого боку замовником було здійснено оплату по вказаному рахунку, що підтверджується платіжною інструкцією за №773 від 24.01.2023р. на суму 42 000 000грн..

За правилом першої події - фактом надходження коштів на рахунок, позивачем було сформовано та подано на реєстрацію до ЄРПН податкову накладну за №11 від 24.01.2023р. на суму 42 000 000грн. з урахуванням ПДВ.

Проте, квитанцією податкового органу реєстрацію вказаної ПН було зупинено з підстав: «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної від 24.01.2023 №11 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 49,41 , дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково повідомляємо: показник «D»=2,8948%, «Р»=0 Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

На пропозицію податкового органу позивачем було подано повідомлення за №17 від 23.03.2023р. про надання пояснень та копій документів щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено.

До вказаного повідомлення було надано 11 додатків, серед яких пояснювальна записка №17/03-2 від 17.03.2023р., в якій представник розгорнуто надає пояснення стосовно реальності здійсненої операції.

Проте, 28.03.2023р. за результатами розгляду наявних документів податковим органом прийняло рішення за №8509305/40888064 про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Підставою для відмови у реєстрації якої вказано: «надання платником податків копій документів складених з порушенням законодавства. Додаткова інформація: невідповідність даних первинних документів умовам договору.».

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачем було подано скаргу до ДПС, проте рішенням за №35279/40888064/2 від 14.04.2023р. залишено скаргу без задоволення, а рішення регіонального рівня без змін.

На думку позивача, оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної є протиправними та підлягає скасуванню, адже податковим органом конкретно не зазначено, які саме подані документи не відповідають законодавству, та окрім того, представник зазначає, що всі надані до податкового органу первинні документи складені відповідно до норм законодавства та підтверджують реальність здійснених операцій.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом. Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Приписами п.201.10. ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п.201.1 цієї статті та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п.201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

В свою чергу положення п.201.16. ст.201 ПК України визначають, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному КМУ, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до п.74.2 ст.74 цього Кодексу.

Постановою КМУ за №1165 від 11.12.2019р. затверджено Порядок

зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №1165).

У відповідності до приписів Порядку №1165, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Положення п.44 Порядку №1165 передбачають, що комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні).

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, Комісією ГУ ДПС було зазначено підстави відмови у реєстрації спірної податкової накладної, а саме: «надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства». Також, у Додатковій інформації зазначено: «невідповідність даних первинних документів умовам договору».

Приписами п.44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Тобто, показники, визначені п.44.1 ст.44 ПК України повинні підтверджуватись первинними документами, які податкові органи мають право вивчати і перевіряти під час проведення перевірок, що обумовлено пп.20.1.8 п.20.1 ст.20 ПК України.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) на даних бухгалтерського обліку ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, тобто первинні документи з відображення господарських операцій є основою і для податкового обліку.

Отже, податковий облік ґрунтується на даних бухгалтерського обліку та підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є належним чином оформленні первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій.

Як вбачається із матеріалів справи, що реєстрація податкової накладної від 21.01.2023р. за №11 зупинена, оскільки обсяг постачання товару/послуги 49.41, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до п.9 Наказу №520 зі змінами внесеними Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2023р. за №19, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

- або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.

Як вбачається із матеріалів справи, що ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» на виконання квитанції податкового органу було подано Повідомлення за №17 від 23.03.2023р. щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій за ПН/РК, разом з яким Платник направив до контролюючого органу додаткові документи, у загальній кількості 11 додатків, а саме: платіжне доручення, звіт за формою 20-опп, договір транспортного експедирування №01/01-22 від 1.01.2022р., картка рахунку 361, податкова накладна №11 від 24.01.2023р., договір оренди транспортних засобів, додаткова угода №2 до договору оренди транспортних засобів, квитанція, рахунок, акт звіряння.

Дослідивши обставини, матеріали справи та надані документи, судовою колегією встановлено невідповідність даних первинних документів умовам договору, виходячи з наступного.

Так, судова колегія зазначає, що позивачем не було надано а ні до суду, а ні до податкового органу під час реєстрації спірної податкової накладної: Замовлення перевізника, товарно-транспортні накладні передбачені у п.1.3 Договору, а саме: «вантаж доставляється Перевізником до пункту призначення, який зазначається Замовником в товаротранспортній накладній та замовленні на перевезення вантажу».

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2020р. по справі за №440/3783/18 зазначив, що для здійснення транспортно-експедиторської діяльності наявність товарно-транспортного документа (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо) є обов`язковою. В такому випаду товарно-транспортний документ є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операцій, а його відсутність, відповідно, свідчить про формальне документальне оформлення транспортно-експедиторської послуги.

Отже, судова колегія вважає, що позивачем дійсно не було надано до контролюючого органу усіх відповідних та належних документів для реєстрації спірної податкової накладної.

При цьому, судова колегія вважає, що податковий орган, приймаючи оскаржуване рішення виходячи із даної підстави, мав усі законні підстави, оскільки таких документів товариством дійсно надано не було до контролюючого органу для підтвердження здійснення операцій між ним та його контрагентом.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивач стверджує, що п.2.4 Договору «встановлено можливість Замовнику здійснювати оплату в будь-якому порядку на власний розсуд, але загальна вартість послуг має бути сплачена не пізніше ніж через 10 (десять) робочих днів з дати отримання, зокрема, рахунку-фактури. Таким чином надання послуг автоперевезення за повною передоплатою жодним чином не суперечить положенням Договору».

Проте, судова колегія вважає, що позивач цитує п.2.4 Договору не повністю. Так, п.2.4 Договору звучить наступним чином: «Замовник має право здійснювати оплату за послуги в будь-якому порядку на власний розсуд, але загальна вартість послуг має бути сплачена не пізніше ніж через 10 (десяти) робочих днів з дати підписання Акту наданих послуг та отримання рахунку-фактури».

Отже, конструкція «має право здійснювати оплату за послуги в будь-якому порядку» у зазначеному випадку не може передбачати за собою здійснення передоплати, оскільки у цьому ж пункті Договору встановлюється необхідність наявності Акту наданих послуг для здійснення оплати, які підтверджують факт надання фактичних господарських послуг з перевезення будь якого вантажу.

З урахуванням вказаного, не зрозуміло, яким саме чином визначалась вартість послуг, обумовлена в рахунках на оплату, за відсутності Актів наданих цих послуг та замовлень на перевезення. Оскільки через відсутність інформації щодо деталізації відстані, ваги вантажу, що підлягає перевезенню, неможливо визначити вартість послуг перевезення, а тому рахунки на сплату не обумовлені жодними первинними документами, наявність яких є обов`язковою відповідно до умов укладеного Договору.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що в п.2.2 Договору зазначено: «замовник здійснює оплату за надані Перевізником послуги за фактичним обсягом наданих послуг, зазначених в Акті наданих послуг та рахунку-фактурі, що підтверджує належне виконання послуг».

Отже, судова колегія вважає, що Договором прямо передбачено здійснення оплати за фактом надання послуг із обов`язковим визначенням їх обсягу в Актах наданих послуг та рахунку-фактурі, а тому рішення Комісії є цілком обґрунтованим та чітко визначає перелік документів, ненадання яких стало підставою для відмови в реєстрації спірної податкової накладної.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що податковий орган приймаючи оскаржуване рішення діяв відповідно до приписів податкового законодавства, забезпечуючи виконання покладених на контролюючий орган функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права.

На підставі встановлених обставин, судова колегія вважає, що ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» до податкового органу не було надано усіх необхідних та належних документів, які б дійсно підтверджували факт виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та спростували б сумнів, який виник у податкового органу з приводу підтвердження реальності господарських операцій із наведеними контрагентом. Таких документів не було надано і до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин та фактів, судова колегія дійшла висновку, що Комісія, яка приймає рішення щодо реєстрації або відмову в такій реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняла оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної виходячи із наданих документів, а тому діяла в межах та на підставі діючих норм податкового законодавства, оскільки позивачем не спростовано фактів, щодо сумніву податкового органу на підтвердження реальності господарських операцій.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав та дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН».

Що стосується дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, то судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Так, положеннями ч.1 ст.122 КАС України чітко визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч.4 ст.122 КАС України визначено, що, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також, слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені ст.123 КАС України, у відповідності до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається із матеріалів справи, що за правилом першої події - фактом надходження коштів на рахунок, позивачем було сформовано та подано на реєстрацію до ЄРПН податкову накладну за №11 від 24.01.2023р. на суму 42 000 000грн. з урахуванням ПДВ.

В подальшому, рішенням Комісії податкового органу від 28.03.2023р. за №8509305/40888064 було відмовлено у реєстрації вказаної податкової накладної №11 від 24.01.2023р..

Не погодившись із вказаним рішенням Комісії ГУ ДПС, товариство подало скаргу до ДПС, проте рішенням ДПС за №35279/40888064/2 від 14.04.2023р. вказану скаргу залишено без задоволення, а рішення регіонального рівня без змін.

Аналізуючи вищевказане, з рахуванням приписів ч.4 ст.122 КАС України, судова колегія вважає, що строк на звернення до суду із даним позовом закінчився у липні 2023р..

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, що товариство звернулося із даною позовною заявою до суду - 1.07.2024р., тобто після більше одинадцяти місяців зі спливу строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8.07.2024р. позовну заяву ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» залишено без руху.

18.07.2024р. позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку на усунення недоліків позовної заяви.

Проте, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2024р. визнано неповажними наведені причини пропуску строку та продовжено строк на усунення недоліків на десять днів.

9.08.2024р. позивачем повторно подано клопотання про поновлення пропущеного строку на усунення недоліків позовної заяви.

4.09.2024р. позивачем подано інше клопотання про поновлення пропущеного строку на усунення недоліків позовної заяви.

Так, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 6.09.2024р. поновлено товариству строк на звернення до суду та відкрито провадження у даній справі.

Проте, із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача підстав для поновлення строків на звернення до суду із даним позовом, судова колегія не може погодитись виходячи з наступного.

Як вбачається із клопотань про поновлення строку на звернення до суду із даним позовом, товариство вказало наступні підстави:

1) велику кількість повітряних тривог, обстріли, проблеми з електропостачанням;

2) відсутність доступу до первинної документації у зв`язку з евакуацією первинної документації та наявністю технічних перешкод із сервером підприємства;

3) перебування директора на інших посадах, у відрядженнях та закордоном.

Так, що стосується першої підстави, то судова колегія вважає її необґрунтованою та безпідставною, оскільки зазначена позивачем інформація, посилання на інтернет-джерела жодним чином не узгоджуються із діяльністю самого товариства, позивачем не обумовлюється та не пояснюється прямий причинний зв`язок, не надаються докази, що підтверджують неможливість здійснення діяльності самого підприємства.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

У Постанові від 8.12.2022р. по справі за №990/102/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

У Постанові Верховного Суду від 14.02.2024р. по справі за №686/22156/23 зазначено, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні, обстріли, перебої в енергопостачанні, евакуація звітності та інші зазначені у клопотанні обставини, не є підставою для поновлення процесуального строку, оскільки не призводять до неможливості виконання учасником судового процесу процесуальних дій по своєчасному зверненню до суду з позовом.

При цьому, судова колегія звертає увагу на Постанову Верховного Суду від 23.07.2024р. по справі за №320/21139/23, де розглядалися подібні правовідносини, оскільки позивач мотивував пропуску строку звернення до суду зупиненням діяльності товариства внаслідок ведення бойових дій, відключень електроенергії, що в сукупності ускладнило процес звернення до суду. Суд дійшов висновку, що посилання позивача на те, що вся сукупність складних умов, які виникли і тривають у зв`язку із збройною агресією проти нашої країни, вплинули на можливість нормального ведення суб`єктами, зокрема платниками податків, своїх справ і дотримуватися визначених процесуальним законодавством вимог, жодним чином не обґрунтовують та не підтверджують поважність підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Більш того, поновлення строку Товариству за наявності такого обґрунтування його пропуску поставить у нерівне становище інші товариства, які за таких же умов звертаються до суду в межах строків встановлених процесуальним законодавством.

Умови збройної агресії РФ проти України поставили в складне становище абсолютно всіх суб`єктів господарської діяльності, відключення електроенергії, ракетні обстріли, бойові дії тривають на території всієї України, а тому таке обґрунтування пропуску строку вказує на загальновідомі факти, що впливають абсолютно на всіх суб`єктів адміністративного процесу. Водночас перебіг процесуальних строків не зупинився у зв`язку із вищеперерахованими факторами, юридичні та фізичні особи зобов`язані звертатися до суду в межах визначених законодавством процесуальних строків.

На думку апеляційного суду, умови введення воєнного стану як причина пропуску строку на звернення до суду повинні оцінюватися судом з огляду на тривалість пропущеного строку з урахуванням принципу пропорційності.

Так, відключення електроенергії, вибухи можуть слугувати поважними причинами у разі незначного пропуску строку, коли вказані обставини завадили вчинити ту чи іншу процесуальну дію при наявності наміру її вчинити вчасно, коли учасник процесу готувався до її вчинення чи вчиняв певні дії з наміром підготовки. Наприклад, позивач не зміг вчасно подати позовну заяву у зв`язку із відключенням електроенергії, що відбулось в останній день процесуального строку та унеможливило доступ до електронного кабінету або платник податку втратив доступ до первинної документації у зв`язку з окупацією території на певний період часу.

У той же час пропуск строку у даній справі становить значний проміжок часу, а саме більш, ніж одинадцять місяців. Позивач не надає жодних доказів щодо підготовки до подання позовної заяви або вчинення певних дій з наміром її підготовки протягом цього періоду часу.

Водночас, у 2023-2024р. сигнали повітряної тривоги в м.Миколаєві, відключення електроенергії та вибухи були не щоденними, а періодичними. Це мало би вплинути на організацію роботи товариства в частині визначення пріоритетних напрямків у виконанні покладених обов`язків і завдань та, відповідно, підтверджуватися належними й допустимими доказами запровадження та дотримання працівниками підприємства таких організаційних змін.

Отже, поновлення строків на підставі ускладнення діяльності підприємства у зв`язку із умовами воєнного стану порушує принципи пропорційності та рівності, ставить у нерівне становище інших суб`єктів адміністративного процесу, що продовжують функціонувати в аналогічних умовах та звертаються до судів вчасно, а тому дотримання процесуальних строків за таких обставин залежить виключно від вчинення керівництвом певних дій з метою належної організації роботи підприємства та визначення пріоритетних напрямків діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, що ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» продовжувало здійснювати господарську діяльність в умовах воєнного стану у значних обсягах, для цього керівництвом вчинялися певні дії (відрядження директора тощо). Водночас жодних дій задля відстоювання інтересів товариства у сфері податкового обліку не вчинялося, жодних відряджень до місця евакуації первинної документації (яке знаходилось у безпечному місці) не здійснювалось, хоча були відрядження задля інших цілей, а тому можна зробити висновок, що керівництвом було визначено саме таку пріоритетність напрямків діяльності, за якої своєчасне звернення до суду не було серед основних, що є виключно суб`єктивним вибором платника.

Що стосується посилання на відсутність доступу до первинної документації, то судова колегія вважає такі посилання хибними, оскільки вони нівелюються фактами звернень позивача до суду з іншими позовними заявами про визнання рішень про відмову в реєстрації податкових накладних протиправними. При цьому, для звернень до суду по іншим справам позивач мав доступ і до первинної документації, і евакуація первинної документації та технічні проблеми не завадили йому вчасно звернутися до суду.

Вказане підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень:

- рішенням суду від 12.12.2023р. у справі №400/8972/23 були скасовані рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ДПС у Волинській області від 5.04.2023р. №8573592/40888064, від 4.04.2023р. №8555887/40888064, від 5.04.2023р. №8573591/40888064 (позовна заява подана 20.07.2023р.);

- рішенням суду від 12.03.2024р. у справі №400/8629/23 скасовані рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових від 5.04.2023р. №853594/40888064 та від 5.04.2023р. №85753593/40888064) (позовна заява подана 12.07.2023р.);

- рішенням суду від 31.10.2023р. у справі №400/7372/23 визнані протиправними та скасовані рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 28.03.2023р. №8509301/40888064 та від 28.03.2023р. №8509301/40888064 (позовна заява подана 12.05.2023р.);

- рішенням суду від 21.11.2023р. у справі №400/7507/23 визнані протиправними та скасовані рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 28.03.2023р. №8509294/40888064, №8509300/40888064 (позовна заява подана 20.06.2023р.);

- рішенням суду від 25.10.2023р. у справі №400/4280/23 визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7720994/40888064 від 28.11.2022р. (позовна заява подана 12.04.2023р.).

Окрім того, судовою колегією встановлено, що позивач подавав і інші позови до суду (справа №400/14328/23 за позовом ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» до ГУ ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень).

Позовні заяви по вказаним справам були подані у період, коли товариством була евакуйована первинна документація, тому подання позовних заяв по аналогічним категоріям спорів свідчить про те, що позивач мав доступ до первинної документації, а тому подання позовних заяв залежало від волевиявлення позивача та його пріоритетів.

Судова колегія зазначає, що Верховним Судом у постанові від 16.04.2024р. по справі за №280/381/23 відмовлено у задоволені касаційної скарги платника, та зазначено, що в період з 1 березня 2021р. по час звернення до суду з цим позовом згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, представники позивача приймали участь в розгляді інших справ за позовом ТОВ «Метінвест-МРМЗ», зокрема, у справах №160/241/20, №200/5031/20-а тощо. Тобто, своєчасне звернення до суду з цим позовом залежало виключно від волевиявлення позивача та його пріоритетів, позивач обирає різну процесуальну поведінку щодо захисту порушених, на його думку, прав, а саме під час розгляду інших справ представники Товариства мали можливість брати участь у судових засіданнях, подавати процесуальні документи, однак у той же час не подали позовну заяву в цій справі у встановлений законом строк.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що первинну документацію не було знищено, фізично вона була доступною для позивача та знаходилась у безпечному місці, а тому відсутність доступу до неї пояснюється виключно суб`єктивним вибором позивача, пов`язаним із небажанням пошуку необхідної документації. Товариство могло відрядити директора чи будь-якого іншого працівника для її пошуку, оскільки директор товариства неодноразово перебував у відрядженнях в м.Києві з метою співпраці з контрагентами. Крім того, у позивача була можливість направити запити до контрагента та отримати пакети документів по спільних господарських операціях.

Що стосується посилань товариства на перебування директора на інших посадах, у відрядженнях та закордоном, то судова колегія вважає вказані обставини не поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки залежать від волевиявлення позивача.

При цьому, судова колегія зазначає, що неможливість звернутися до суду по вказаним причинам свідчить про неможливість позивача належним чином організувати роботу.

Окрім того, позивач є юридичною особою, а отже він не був позбавлений жодної можливості уповноважити в порядку встановленому законодавством іншу особу поряд з директором на звернення до судів та/або укладення договору про надання правової допомоги з адвокатами.

Твердження про те, що жодна інша особа, крім директора, не має права підписувати позовні заяви, також не відповідає дійсності, оскільки позовні заяви, подані протягом 2023р., були підписані представниками, що діяли відповідно до договорів про надання правничої допомоги. Отже, директор не був позбавлений у порядку встановленому законом уповноважити іншу особу на підписання позовної заяви та звернення до суду.

Судова колегія зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2024р. по справі за №340/7858/23 вказує на те, що суди попередніх інстанцій слушно зауважили, що зупинення роботи підприємства (простій) та перебування директора у відпустці у період з 26.12.2022р. по 26.03.2023р. за власним рішенням позивача є суб`єктивними обставинами та не доводять існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами/ труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк або у максимально короткий термін після закінчення цього строку. Більш того, колегія судів також зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б на переконання суду, свідчили про неможливість звернення позивача до суду з даним позовом у період з 27.03.2023 по 28.06.2023, тобто після виходу директора з відпустки та припинення простою товариства до закінчення шестимісячного строку звернення до суду, відлік якого розпочався з 28.12.2022.

Окрім того, судова колегія наголошує, що приписами ч.2 ст.44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.

Аналізуючи вищевказане, апеляційний суд зазначає, що особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі процесуальних строків її подачі.

Будь-яких інших пояснень та доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач не наводив.

Отже, враховуючи те, що ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» пропущено встановлений законом строк звернення в суд із даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, а позовну заяву ТОВ «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,319 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ЛА ГРЕЙН» до Головного управління ДПС у Волинській області та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко