Справа № 160/29570/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність податкових повідомлень-рішень відповідача, прийнятих стосовно позивача. Позивач зазначає, що наявні випадки подвійного оподаткування, також відповідач не вірно визначав ставку податку, що підлягає застосування, а в окремих випадках оподатковував об`єкти, які щодо яких ставка податку не встановлена або які звільнені від оподаткування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі задоволено. Визнано поважними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду по справі. Прийнято позовну заяву до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
02 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що розрахунок податку проводився в автоматичному режимі, два ППР дійсно сформоване помилково. Площа об`єкта оподаткування визначалася згідно державних реєстрів, ставка податку обрана згідно рішень міської ради. Наголошує на праві позивача звертатися до контролюючого органу для проведення звірки даних, однак з відповідними заявами позивач не зверталася.
09 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Наводить аргументи щодо невірно обраної відповідачем ставки податку.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Обставини, які пов`язані з прийняттям кожного з зазначених податкових повідомлень-рішень, викладені разом з оцінкою суду щодо його правомірності.
Вважаючи винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення щодо визначених об`єктів нерухомого майна протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно з пп. 14.1.129-1., 14.1.157 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Розділом XII Податкового кодексу України врегульовано сплату платниками податків податку на майно.
Згідно пп. 265.1.1. п. 265.1. ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
За пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.1.2. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За пп. 266.3.1., 266.3.2. п. 266.3. ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності
Згідно з пп. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до пп «а» пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.
За пп. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно з пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Водночас, перебіг таких строків зупинявся Законом №2120-IX згідно п. 102.9. ст. 102 Податкового кодексу України на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:
об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За пп. 266.7.4. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 цього Кодексу.
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Щодо об`єкта нерухомості площею 207,40 квадратних метри, яке знаходиться за адресою Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. ОСОБА_2 , буд. 88/8Г, дата державної реєстрації права власності 10.02.2015, частка власності 1, право власності припинено 01.02.2023 року.
Відповідач сформував три податкових повідомлення-рішення від 22.08.2024 року:
Позивач зазначав, що це приміщення знаходилось на вулиці Чорновола, яку для цілей оподаткування локальним нормативно-правовим актом віднесено до «інших частин міста», а тому ставка оподаткування повинна становити 0,1%, тобто обрана відповідачем ставка для 2021 року в 0,25% є помилковою. В 2022-2023 роках ставка податку не встановлена.
Так, податкове повідомлення-рішення за 2021 рік сформовано за ставкою 0,25%.
Ставки майнового податку на 2021 рік затверджені рішенням Хмельницької міської ради від 29.12.2016 року №8. Щодо окремих категорій нерухомого майна вказані конкретні ставки податку, в т.ч. з розподілом на центральну та інші частини міста. Щодо об`єктів, які не потрапили до жодної з категорій, встановлено загальне правило визначення ставки податку:
1) інші будівлі в центральній частині міста 0,25%;
2) інші будівлі в інших частинах міста 0,1%.
Центральну частину міста визначено наступним чином: з півночі вул. Проспект Миру (з обох сторін), з півдня залізничною колією, із заходу вул. Кам`янецькою та Степана Бандери (з обох сторін), зі сходу вул. Староконстянтинівське шосе (з обох сторін).
Спірний об`єкт не належить до індивідуально визначених категорій нерухомого майна, а тому ставка податку визначається за залишковим принципом та виходячи з належності місцезнаходження об`єкта до центральної частини міста.
Суд констатує, що вулиця Чорновола знаходиться південніше залізничної колії та східніше Староконстянтинівського шосе, а тому для цілей оподаткування згідно вищевказаного рішення місцевої ради перебуває в інших частинах міста, а відповідні об`єкти оподатковуються за ставкою 0,1%.
Як наслідок податкове повідомлення-рішення за 2021 рік щодо цього об`єкту розраховано невірно, належним є наступний розрахунок: 6000,00*0,1%*207,40 = 1244,40 грн.
Отже, податкове повідомлення-рішення щодо цього об`єкту за 2021 рік скасовується судом на суму 1866,60 грн. та залишається чинним на суму 1244,40 грн.
Щодо двох наступних податкових повідомлень-рішень суд зазначає, що рішенням Хмельницької міської ради від 14.07.2021 року №1 затверджено ставки місцевого податку. Згідно цього рішення затверджено ставки в залежності від власника (фізична або юридична особа), місцезнаходження майна в одній з трьох зон для кожного з варіантів платника податку, а також відносно класифікації будівель та споруд згідно Державного класифікатора.
Первинним твердженням позивача була оцінка характеристик спірного об`єкта згідно Державного класифікатора.
Також позивач посилався на витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ТІ01:0967-7263-1409-6207. Згідно цього документу об`єкт площею 207,4 квадратних метри є приміщенням станції управління (компресорної).
Суд констатує тотожність Державного класифікатора будівель та споруд в редакції від 2000 року та від 2023 року. В обох класифікаторах за кодом 2211 вказано «Магістральні нафтопроводи та газопроводи», до яких включено в т.ч. насосні станції. Зважаючи на вказані роз`яснення міністерства, а також враховуючи природу компресорної станції (спрямована на забезпечення перекачування газу) та насосної станції (спрямована на перекачування рідини) в аспекті назви класу (нафто та газопроводи) суд визнає належною обрану класифікацію споруди.
Повертаючись до рішення місцевої ради слід зауважити, що на відміну від попереднього рішення, запроваджено інший підхід до визначення ставок з урахуванням класифікації будівель за Державним класифікатором.
Дійсно, ставка для класифікації 2211 в рішенні відсутня, як відсутні і будь-які інші класифікації після коду 1274. Відсутня ставка податку і за залишковим принципом для некласифікованих будівель.
Відповідач в податкових повідомленнях-рішеннях за 2022 та 2023 роки вказав ставку податку на рівні 0,5%. У відзиві жодним чином не пояснив порядок визначення такої ставки. З тексту рішення місцевої ради не можливо встановити чим керувався відповідач, обираючи саме таку ставку податку, в т.ч. шляхом співставлення з категоріями, для яких ставку податку затверджено на такому рівні, адже вони не узгоджуються з наявним типом об`єкту.
Відсутність ставки податку, затвердженої місцевою радою, свідчить про відсутність підстав для сплати податку.
Отже, податкові повідомлення-рішення за 2022 рік та за 2023 рік прийняті протиправно, належних та допустимих доказів правомірності прийняття таких рішень відповідачем до суду не надано, тому підлягають скасуванню.
Щодо об`єкта нерухомості площею 660,80 квадратних метри, яке знаходиться за адресою Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. ОСОБА_2 , буд. 88/8Г, дата державної реєстрації права власності 10.02.2015, частка власності 1, право власності припинено 01.02.2023 року.
Відповідач сформував три податкових повідомлення-рішення від 22.08.2024 року:
Аргументи позивача щодо цих податковий повідомлень-рішень тотожні аргументам щодо попередніх трьох податкових повідомлень-рішень, йдеться про будівлю за тією ж адресою та з подібним типом приміщення (попередній тип «приміщення станції управління (компресорної), наразі «приміщення компресорної». Ці доводи узгоджуються з матеріалами справи, що вже використані судом.
Як наслідок, податкове повідомлення-рішення за 2021 рік підлягає частковому скасуванню через зміну ставки податку, а податкові повідомлення-рішення за 2022 та 2023 роки повному скасуванню через відсутність ставки податку.
Визначаючи частину, в якій належить скасувати податкове повідомлення-рішення за 2021 рік суд зазначає наступне.
Відповідач обчислив суму податкового зобов`язання як 6000,00*0,25%*660,8. Належною ж є наступна формула: 6000,00*0,1%*660,8 = 3964,80 грн. Отже, податкове повідомлення-рішення за 2021 рік належить скасувати на суму 5947,20 грн. та залишити чинним на суму 3964,80 грн.
Позивач зазначав, що ця будівля є цехом по виготовленню металопрофілю та відповідно до Державного класифікатора належить до коду 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», для який вже згаданим рішенням місцевої ради від 14.07.2021 року встановлено нульову ставку податку. При цьому позивач зазначав, що у випадку здачі в оренду об`єкту, що звільнений від оподаткування за пп. «є» пп. 266.2.2. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України первинно застосовувались ставки згідно рішення місцевої ради (нульова ставка) і лише після внесення змін рішенням Хмельницької міської ради від 02.06.2023 року №9 в самій примітці було встановлено ставки податку для випадків здачі об`єкта в оренду.
Жодні змістовні заперечення відповідачем не наведені.
Згідно наданого позивачем технічного паспорту на цех по виготовленню металопрофілю від 18.11.2022 року об`єктом є саме цех по виготовленню металопрофілю.
Відповідно до пп. «є» пп. 266.2.2. п. 266.2. ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Виробництва профілів у вказаному КВЕД розташоване у секції «С» (п. 22.21). Отже, зазначена норма права поширюється на спірні правовідносини.
При цьому зважаючи на виклад рішення місцевої ради здача об`єкта в оренду не змінює пільгу з його використання, адже фактично замість неналежності об`єкта нерухомості до об`єкта оподаткування (у разі нездачі в оренду) застосовуватиметься нульова ставка згідно рішення місцевої ради (у разі здачі в оренду).
Юридичне значення рішення місцевої ради від 02.06.2023 року №9 позивачем оцінено вірно, адже за змістом положень пп. 4.1.9. п. 4.1. п. 4, пп. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України відповідні зміни, які фактично встановлюють ставку податку для таких об`єктів у разі здачі їх в оренду, не можуть застосовуватися в 2023 році.
Отже, правові підстави для оподаткування майновим податком зазначеного об`єкта були відсутні, в зв`язку з чим дане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в повному обсязі.
Позивачем також оскаржено та в матеріалах справи наявні два подіткових повідомлення-рішення від 27.02.2023 року, які відповідач визначив як такі, що сформовані помилково:
Щодо цих податкових повідомлень-рішень суд зауважує, що факт формування податкового повідомлення-рішення, а також обізнаність позивача про нього є достатньою підставою для висновку про можливість його оскарження в судовому порядку.
Оскільки за відповідні податкові періоди щодо цих же об`єктів оподаткування в наявності інші податкові повідомлення-рішення, які також оскаржуються в рамках даної справи, а також з урахуванням того, що сам відповідач ці два податкові повідомлення-рішення характеризує як помилково сформовані, суд констатує наявність правових підстав для скасування цих податкові повідомлення-рішення в повному обсязі.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 04.11.2024 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимоги.
Ціною позову в цій справі є сума всіх податкових повідомлень-рішень 112850,22 грн. Судом скасовано спірні податкові повідомлення-рішення на загальну суму 107641,02 грн, що складає 95,38% від ціни позову. Отже, саме в такому відсотковому співвідношенні позивачу належить повернути судовий збір: 1211,20*95,38% = 1155,24 грн.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко