Справа № 200/5665/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року справа №200/5665/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 200/5665/24 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року позивач, ОСОБА_2 (далі позивач), звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 09.05.2024 за № 66; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити, нарахувати, та виплатити з 01.05.2024 пенсію за віком згідно статті 37 Закону України № 3723-ХІІ Про державну службу із зарахуванням до загального стажу державної служби періодів роботи у виконавчих органах Краматорської міської ради з 24.08.1982 по 08.08.1988, з 21.08.1990 по 28.12.1993, з 20.07.1994 по 01.05.2024, та з врахуванням довідок Управління фізичної культури та спорту Краматорської міської ради від 01.05.2024 №23, від 01.05.2024 № 24 та довідки Управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради від 01.05.2024 № 25-01-30/458.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV). Позивач 01.05.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Донецькій області із заявою про переведення її на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року. Проте їй було відмовлено у задоволенні заяви оскільки, станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом № 889) заявниця не займала посаду, яка відноситься до категорій посад державної служби та відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а з 01.04.2011 обіймає посади посадової особи місцевого самоврядування, які не підлягають зарахування до стажу державної служби, в переведенні на пенсію відповідно до Закону №889.

Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що період її роботи з 24.08.1982 по 08.08.1988, з 21.08.1990 по 28.12.1993, з 20.07.1994 по 01.05.2024 відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Крім цього вказала, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ позивач досягла необхідного віку та у неї наявний необхідний стаж (понад 20 років, на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців), тому вона має право на призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 200/5665/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 09 травня 2024 року №66 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести ОСОБА_3 з 01 травня 2024 року на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25 серпня 1982 року, а саме період з 09 грудня 1992 року по 01 травня 2024 року та з урахуванням довідок управління фізичної культури та спорту Краматорської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01 травня 2024 року №23 та №24, управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради від 01 травня 2024 № 25-01-30/458. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 17.04.2024.

За відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 25.08.1982 позивач працювала на таких посадах (у межах спірного періоду):

- з 24.08.1982 по 16.10.1982 бухгалтер централізованої бухгалтерії Краматорського міського відділу культури;

- з 19.10.1982 по 08.08.1988 бухгалтер централізованої бухгалтерії Краматорського міського відділу культури;

- з 21.08.1990 по 09.12.1992 бухгалтер централізованої бухгалтерії Краматорського міського відділу культури;

- з 09.12.1992 переведена в комітет з фізичної культури та спорту Краматорської міської ради на посаду бухгалтера;

- 20.07.1994 позивачу присвоєно 6 категорія, 11 ранг держслужбовця. Перебуваючи на посаді спеціаліста (першої категорії) - бухгалтер позивачем прийнято присягу державного службовця;

- з 03.05.2006 у зв`язку із рішенням Краматорської міської ради посада позивача перейменована на посаду головного бухгалтера відділу з питань фізичної культури та спорту Краматорської міської ради;

- з 01.04.2011 переведена на посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту Краматорської міської ради зі збереженням 11 рангу 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- з 21.10.2013 переведена на посаду головного бухгалтера відділу молоді та спорту Краматорської міської ради зі збереженням 11 рангу 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- з 17.05.2016 переведена на посаду головного спеціаліста з фінансово-економічної діяльності управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради зі збереженням 11 рангу 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- з 01.07.2020 переведена на посаду головного бухгалтера управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради з присвоєнням 10 рангу 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- з 14.04.2021 переведена на посаду головного бухгалтера управління фізичної культури та спорту Краматорської міської ради зі збереженням 10 рангу 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- з 17.04.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV

З 14.06.2024 звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком. (розпорядження голови Краматорської міської ради від 05.06.2024, на підставі заяви позивача від 31.05.2024).

Згідно з рішенням ГУ ПФУ у Донецькій області від 23.05.2024 року №66 про перерахунок пенсії страховий стаж позивача становить 41 років 6 місяців 6 днів.

01 травня 2024 року позивач (у віці 60 роки) звернулася до ГУ ПФУ із заявою, в якій просила перевести її на пенсію державного службовця відповідно до Закону №889-VIII, надавши сканкопії оригіналів документів:

- паспорта;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- свідоцтва про народження дітей серія НОМЕР_2 від 27.06.1985, та від серія НОМЕР_2 від 05.07.1986;

- довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.05.2024 № 23, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.05.2024 № 24, видані Управлінням фізичної культури та спорту Краматорської міської ради;

- трудової книжки серія НОМЕР_1 від 25.08.1982.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Донецькій області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ Кіровоградській області з прийняттям рішення від 09 травня 2024 року №66 про відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу на підставі заяви від 01.05.2024 ОСОБА_1 . Таке рішення мотивоване тим, що Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889), який набув чинності з 1 травня 2016 року, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі Закон № 3723).

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Пенсії відповідно до Закону № 889 призначаються особам, які на день набрання чинності цим Законом:

- мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723);

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України та які:

- досягли пенсійного віку;

- мають страховий стаж, зокрема, жінки - 30 років;

- не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723.

Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, до 4 липня 2001 року, тобто до дати набрання чинності Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Оскільки, станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом № 889) заявниця не займала посаду, яка відноситься до категорій посад державної служби та відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а з 01.04.2011 обіймає посади посадової особи місцевого самоврядування, які не підлягають зарахування до стажу державної служби, в переведенні на пенсію відповідно до Закону №889 гр. ОСОБА_1 , відмовити.

Незгода позивача із відмовою у переведенні її із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-XI.

За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон №889-VIII, пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII,але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Водночас для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з наведеного випливає, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІі розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а.

За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII за умов, визначених у Законі №889-VIII. Із рішення відповідача 1 від 09 травня 2024 року №66 слідує, що підставою для відмови позивачу у переході з пенсії за віком на підставі Закону №889-VIII є відсутність необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01 травня 2016 року.

В пункті 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25 березня 2016 року №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01 травня 2016 року), який визначає механізм обчислення стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ (набрав чинності 28 грудня 1993 року), на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Також установлено класифікацію посад державних службовців з першої по сьому категорію та передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року Про введення в дію Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.491) постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 було затверджено Порядок №283. Цим Порядком визначено посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Спірним для зарахування до стажу державної служби є період роботи позивача з 24.08.1982 по 08.08.1988, з 21.08.1990 по 28.12.1993, з 20.07.1994 по 01.05.2024. Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283 та додаток до нього (чинні до та після 01 травня 2016 року). Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців (абзац другий); на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком (абзац четвертий).

У додатку до Порядку №283 наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. Цим Переліком, серед іншого, передбачено виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Зазначене означає, що до стажу державної служби зараховувалася робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в управліннях, відділах, які згідно із затвердженою структурою належали до апарату виконкомів.

За приписами пункту 4 Постанови №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Як було встановлено за записами трудової книжки, позивач працювала в централізованій бухгалтерії Краматорського міського відділу культури міської ради з 24.08.1982 по 08.12.1992, який не зараховано до стажу державної служби.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення про централізовані бухгалтерії при виконавчих комітетах сільських, селищних і міських (міст районного підпорядкування) Рад народних депутатів, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 22 грудня 1980 року №655, централізовані бухгалтерії при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських (міст районного підпорядкування) рад народних депутатів створювалися для ведення бухгалтерського обліку виконання бюджету і кошторисів видатків установ, які перебували на сільських, селищних і міських бюджетах. Централізовані бухгалтерії при виконкомах сільських, селищних і міських (міст районного підпорядкування) Рад народних депутатів створювалися як самостійні структурні підрозділи за рішеннями виконкомів районних (міських) Рад народних депутатів за рахунок загальної чисельності працівників апарату управління, фонду заробітної плати цього апарату усіх установ, які перебувають на бюджеті району (міста), для ведення обліку виконання бюджету і кошторисів видатків установ, що перебувають на сільських, селищних і міських бюджетах.

Враховуючи викладене, вказані централізовані бухгалтерії були самостійними бюджетними установами, які обслуговували школи, дитячі садки, бібліотеки, лікарні і за своїм статусом не належали до органів місцевого самоврядування. Централізовані бухгалтерії Порядком №283 обчислення стажу державної служби та додатком до нього не передбачені.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 20 липня 1991 року №102 у зв`язку з прийняттям Закону УРСР від 07 грудня 1990 року №533-XII Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування (далі - Закон №533-XII) постанова Ради Міністрів УРСР від 22 грудня 1980 року №655 Про затвердження Положення про централізовані бухгалтерії при виконавчих комітетах сільських, селищних і міських (міст районного підпорядкування) Рад народних депутатів втратила чинність.

Стаття 1 Закону №533-XII (введений в дію 08 січня 1991 року) визначала, що органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські Ради народних депутатів.

Частиною другою статті 21 Закону №533-XII було передбачено, що Ради утворюють свої виконавчі, розпорядчі та інші органи, самостійно встановлюють структуру, штати, затверджують фонд і умови оплати праці їх працівників відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3 Порядку №283 передбачалося, що до стажу державної служби включався також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 Порядку №283 і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони займали посади державних службовців.

Просуванням по службі вважається безпосередній перехід з посади службовця на посаду державного службовця у період роботи в державних органах, які передбачені в пункті 2 Порядку №283 та додатку до нього.

Отже, час роботи на посадах службовців у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділів може бути зарахований до стажу державної служби, якщо особа при просуванні по службі зайняла посаду державного службовця.

Закон України №3723-XII набрав чинності 28 грудня 1993 року. Відповідно, із зазначеної дати віднесено посади державних службовців до відповідних категорій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 1994 року №239 (чинна до 26 жовтня 2001 року) затверджено Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі - Порядок №239). Пунктом 1 зазначеного порядку установлено, що посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до таких категорій: до сьомої категорії - посади радників, консультантів, спеціалістів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; спеціалістів апаратів виконкомів районних у містах, міських Рад міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів та інші прирівняні до них посади.

Таким чином, посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів Постановою №239 (втратила чинність 26 жовтня 2001 року) були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Безпосередньо посада бухгалтера не була передбачена вказаною постановою. Водночас у вказаній постанові перелічені посади, які відносилися до відповідної категорії посад державних службовців, та зазначено, що до кожної категорії посад належали також й прирівняні до них посади.

12 червня 1997 року набрав чинності Закон України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон №280/97-ВР), а Закон №533-XII втратив чинність. Частиною п`ятою розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону №280/97-ВР установлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України Про державну службу. Вони прирівнюються до відповідних категорій посад державних службовців, якщо інше не передбачено законодавством України. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, до стажу державної служби та стажу служби в органах місцевого самоврядування може бути зараховано період роботи на посаді головного бухгалтера при виконкомі сільської Ради народних депутатів за умови, що посада, яку обіймала особа, згідно із затвердженою структурою належала до апарату виконкому. Вказане має бути підтверджене відповідними архівними документами (які органу Пенсійного фонду не були надані, як і суду). Період роботи після набрання чинності Законом України Про державну службу може бути зараховано до стажу державної служби та стажу служби в органах місцевого самоврядування за умови, що особа у цей період набула статусу державного службовця. У трудовій книжці позивача такі відомості відсутні.

Поряд з тим періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

04 липня 2001 року набрав чинності Закон №2493-ІІІ. Пунктами 2, 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2493-ІІІ передбачено, що дія Закону України Про державну службу поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (№280/97-ВР), цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України Про державну службу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 внесено зміни до пункту 2 Порядку №283, доповнивши новим абзацом, за змістом якого до стажу державної служби включається час роботи: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування (№2493-III), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування (абзац тринадцятий).

Так посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).

Згідно зі статтею 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Статтею 15 Закону №2493-III встановлено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг. У трудовій книжці посадової особи місцевого самоврядування робиться запис про присвоєння, зміну чи позбавлення її відповідного рангу.

Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, після 04 липня 2001 року стаж державної служби підлягає збільшенню на тривалість роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Наведеним спростовуються висновок відповідача 1 у спірному рішенні про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування може зараховуватися до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04 липня 2001 року.

Трудовою книжкою позивача підтверджено, що з 09.12.1992 позивач прийнята на посаду бухгалтера в міський комітет (з 2006 - відділ) по фізичній культурі та спорту Краматорської міської ради та 20.07.1994 присвоєно 6 категорія, 11 ранг державного службовця, з 03.05.2006 у зв`язку із рішенням Краматорської міської ради посада позивача перейменована на посаду головного бухгалтера відділу з питань фізичної культури та спорту Краматорської міської ради; з 01.04.2011 переведена на посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту Краматорської міської ради зі збереженням 11 рангу 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування; з 21.10.2013 переведена на посаду головного бухгалтера відділу молоді та спорту Краматорської міської ради зі збереженням 11 рангу 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування; з 17.05.2016 переведена на посаду головного спеціаліста з фінансово-економічної діяльності управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради зі збереженням 11 рангу 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування; з 01.07.2020 переведена на посаду головного бухгалтера управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради з присвоєнням 10 рангу 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування; з 14.04.2021 переведена на посаду головного бухгалтера управління фізичної культури та спорту Краматорської міської ради зі збереженням 10 рангу 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування; з 17.04.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV. З 14.06.2024 звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком. (розпорядження голови Краматорської міської ради від 05.06.2024, на підставі заяви позивача від 31.05.2024).

Крім того, відповідач 1, зокрема вказує наступне: З 09.12.1992 гр. ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера в міський комітет (з 2006 - відділ) по фізичній культурі та спорту Краматорської міської ради та 20.07.1994 присвоєно 6 категорія, 11 ранг державного службовця. Час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи до 04 липня 2001 року, тобто до дати набрання чинності Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування. З огляду на вищезазначене до стажу державної служби підлягає зарахуванню лише період з 09.12.1992 по 03.07.2001, що складає 8 років 6 місяців 25 днів. тобто частково визнає, що у період з 09.12.1992 по 03.07.2001, який складає 8 років 6 місяців 25 днів, підлягає зарахуванню до стажу позивача державної служби.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 червня 2008 року №794-р Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад до сьомої категорії посад органів місцевого самоврядування віднесено посаду головного бухгалтера виконавчого органу сільської, селищної, міської (міста районного значення) ради.

З урахуванням наведених правових норм період роботи позивача на посаді в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III (спеціаліст виконавчих органів сільських, селищних рад), а також на посаді, віднесеній до посад органів місцевого самоврядування Кабінетом Міністрів України (головний бухгалтер виконавчого органу сільської ради) з 09.12.1992 року по 01.05.2024 року (дата подання позивачем заяви про перехід на інший вид пенсії) підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

З огляду на встановлені обставини помилковими є висновки відповідача 1 про відсутність у позивача стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року взагалі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач має стаж роботи в органах місцевого самоврядування, який підлягає зарахуванню до стажу державної служби, з 09.12.1992 по 01.05.2024. Проте можливість зарахування до стажу державної служби інших періодів роботи позивача за матеріалами справи з наведених вище підстав відсутня.

За змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (тобто, 60 років); мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Кіровоградській області не було фактичних та правових підстав для не зарахування до стажу державної служби позивача періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії, а у позивача наявні умови, передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ (а саме, досягнення віку 60 років, наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (з 09.12.1992 по 01.05.2024), та страхового стажу - понад 41 рік), для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

При вирішенні цього спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Позивачу було відмовлено у переведенні на інший вид пенсії рішенням від 09.05.2024 № 66, яке було прийняте ГУ ПФУ в Кіровоградській області відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 09.05.2024 № 66 позивачу безпідставно відмовлено у переході на інший вид пенсії, тому позовні вимоги про визнання протиправним вказаного рішення належить задовольнити.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 09.05.2024 № 66, тому з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, враховуючи також відсутність заперечень відповідачів щодо врахування довідок Управління фізичної культури та спорту Краматорської міської ради від 01.05.2024 №23, від 01.05.2024 № 24 та довідки Управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради від 01.05.2024 № 25-01-30/458, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в Кіровоградській області перевести позивача на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу з 01.05.2024 (часу звернення з відповідною заявою), зарахувавши до стажу державної служби періодів роботи в органах місцевого самоврядування, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Управління фізичної культури та спорту Краматорської міської ради від 01.05.2024 №23, від 01.05.2024 № 24 та довідки Управління з гуманітарних питань Краматорської міської ради від 01.05.2024 № 25-01-30/458.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 200/5665/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 200/5665/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 січня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко