Справа № 530/186/25
Суддя: Ситник О. В.
Дата ухвалення: 2025-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/186/25
Номер провадження 2-а/530/10/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 м.Зіньків

Суддя Зіньківського районного суду Ситник О.В. розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серія ЕНА № 2543002 від 05.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи ,яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України в порядку ст.286 КАС України, -

В С Т А Н О В И В :

До Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла адміністративна справа № 530/186/25, провадження 2-а 530/ 10/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серія ЕНА № 2543002 від 05.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи ,яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України в порядку ст.286 КАС України.

Від головуючої судді Ситник О.В. надійшла заява про самовідвід відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.36 КАС України.

Заява мотивована тим, що у провадженні судді Ситник О.В. знаходилася справа № 530/1510/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, третя особа інспектор патрульної поліції Кот Валентин Романович про скасування постанови ЕНА №2543002 від 05.07.2024, по якій 06.11.2024 року нею було прийнято рішення про задоволення позовних вимог, постанову серії ЕНА №2543002 від 05.07.2024 року скасовано.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06.11.2024 року скасовано, оскільки у даній справі оскаржується неправомірність постанови серії ЕНА №2543002 від 05.07.2024 року з приводу якої суддею Ситник О.В. вже було прийнято рішення і в неї склалася певна думка з приводу даного факту і тому ця обставина може викликати сумніви у об`єктивності та неупередженості, як головуючого по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 2 ст.40 КАС України питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суддя , дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно п. 4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 4 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженого рішенням РСУ від 04.02.2016 № 2, також вбачається, що суб`єкт конфлікту інтересів зобов`язаний вживати заходів щодо самостійного врегулювання конфлікту інтересів (у тому числі і в процесуальному порядку), або звертатися до Ради за рішенням про врегулювання конфлікту інтересів.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про самовідвід судді в їх сукупності, з метою недопущення у сторін сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі, забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, враховуючи обставини, зазначені в заяві про самовідвід судді Ситник О.В. свідчать про неможливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають положенням ст.36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Підставою заявлення суддею самовідводу, згідно із заявою судді, є намір уникнення подальших сумнівів учасників справи у неупередженості судді Ситник О.В.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді Ситник О.В. та об`єктивного розгляду даної справи, заяву про самовідвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 241,248 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Ситник О.В. про самовідвід по справі № 530/186/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серія ЕНА № 2543002 від 05.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи ,яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України в порядку ст.286 КАС України - задоволити.

Відвести суддю Ситник О.В. від розгляду адміністративної справи № 530/186/25.

Справу за адміністративним позовом № 530/186/25ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серія ЕНА № 2543002 від 05.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно особи ,яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України в порядку ст.286 КАС України передати до канцелярії суду, для вирішення питання згідно ст.31 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області О.В. Ситник