Справа № 260/10446/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/10446/23 пров. № А/857/27874/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю:

представник позивача Тарасенко Д.Ю.

представник відповідача Радь О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 260/10446/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського відділу №1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії (головуючийсуддя Гаврилко С.Є., письмове провадження), -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд із позовом до Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;

- зобов`язати Ужгородський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти у ОСОБА_1 подану ним декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації від 17.10.2023;

- стягнути з Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові виграти, що складаються з судового збору та витрат на послуги адвоката.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року позов задоволено частково:

- зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти у ОСОБА_1 подану декларацію про відмову від іноземного громадянства.

- у задоволенні позову в частині інших позовних вимог відмовлено.

Поряд з цим, додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у задоволенні стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області судових витрат було відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та ОСОБА_1 задоволено частково:

- рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі № 260/10446/23 скасовано та прийнято нову постанову, позовні вимоги задоволено частково;

- визнано протиправними дії Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області повторно розглянути питання щодо повторного прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково:

- додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року у справі № 260/10446/23 скасовано та ухвалене нове, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволено частково:

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмір 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

19 вересня 2024 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача в порядку статті 383 КАС України, відповідно до якої остатній просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, вчинені при виконанні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року по справі № 260/10446/23, в частині повторної відмови прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року по справі № 260/10446/23 та розгляду питання щодо повторного прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області протягом місяця надати до суду звіт про виконання окремої ухвали.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що повторно розглядаючи заяву позивача про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації відповідач фактично виконав постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року. Суд першої інстанції зазначив, що на відміну від суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції відповідача не було зобов`язано прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства, а лише повторно розглянути питання щодо повторного прийняття такої декларації, тобто суд апеляційної інстанції рішення сформулював таким чином, що відповідач мав змогу діяти альтернативно.

Крім того, за висновками суду першої інстанції незгода заявника з результатами такого виконання судового рішення є самостійною підставою для їх оскарження до суду. Тобто оскарження дій відповідача при прийнятті відповідного рішення, що викладене у листі від 13 вересня 2024 року № 2110.4-2806/2110.18-24, є самостійним предметом спору, а тому звернення до суду із заявою про застосування судового контролю за виконанням судового рішення у порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у цьому випадку не є належним способом захисту прав та інтересів позивача .

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою заяву, подану в порядку статті 383 КАС України, задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті позовних вимог, надано правову оцінку обставинам справи та з їх урахування сформовано висновок про наявність у позивача незалежних від нього причин неможливості отримати документ про припинення іноземного громадянства та права на подання декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф.

У судовому засіданні представник позивача, вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача проти поданої апеляційної скарги заперечує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Частиною першою статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Відтак, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Водночас, у контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Забезпечуючи судовий контроль щодо виконання рішення, суд здійснює перевірку виключно в межах обставин досліджених та встановлених судовим рішенням.

За змістом постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у цій справі вбачається, що встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачем вчинялися усі необхідні дії з метою припинення громадянства російської федерації, однак, це не призвело до відповідного правового результату з незалежних від нього причин та позивач мав право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства рф.

19 грудня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14.12.2021 № 1941-ІХ (далі Закону № 1941-ІХ).

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-ІХ установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Тобто, приписами пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1941-IX від 14.12.2021 надано право скористатись можливістю подання декларації про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) особам за наявності двох умов:

- особи набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом (до 19.12.2021);

- відносяться до однієї з визначених у таких положеннях категорій осіб, зокрема тих, які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України.

Судом встановлено - згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2023 №722 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 24.07.2023, що відповідачами не спростовано.

Матеріалами справи встановлено, що за наслідками виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області має повторно відбутись розгляд питання щодо повторного прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Як наслідок, листом від 13 вересня 2024 року № 2110.4-2806/2110.18-24, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області повідомлено про не прийняття декларації ОСОБА_1 через те що зазначена, як незалежна причина неотримання документа про припинення громадянства російської федерації не відповідає як Закону України «Про громадянство України», так і федеральному закону «Про громадянство російської федерації». Оскільки федеральний закон російської федерації «Про громадянство російської федерації» передбачає чітку процедуру припинення російського громадянства за заявою особи, а у розумінні Закону України «Про громадянство України» незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - «нездійснення процедури оформлення припинення іноземного громадянства» розглядається як нездійснення процедури припинення іноземного громадянства у зв`язку з відсутністю у національному законодавстві такої процедури.

Тобто процедура припинення іноземного громадянства не визначена взагалі на національному piвнi.

Зазначені вище обставини зумовили подання позивачем заяви у порядку, визначеному ст.383 КАС України яку обґрунтовано тим, що відповідач при повторному розгляді декларації прийняв рішення, яке є протилежним тому, яким його було зобов`язано прийняти, виходячи з висновків суду. Вважає, що така позиція відповідача чітко свідчить про його незгоду з рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідач прямо ігнорує висновки суду, викладені в рішенні. Таким чином, повторна відмова відповідача прийняти декларацію позивача є черговою спробою міграційного органу уникнути виконання рішення суду.

Отже, вказане вище дає підстави вважати, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року виконана не в повному обсязі.

За змістом статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Частиною четвертою статті 383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Вказане свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення апеляційного суду у цій справі набрало законної сили 22 травня 2024 року.

04 липня 2024 року Закарпатським окружним адміністративним судом у справі №260/10446/23 було видано виконавчі листи. Після отримання виконавчих листів адвокат Тарасенко Д. Ю., в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження. 12 серпня 2024 року було відкрито виконавче провадження № 75737809 за виконавчим листом у справі № 260/10446/23 про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області повторно розглянути питання щодо повторного прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Як зазначено вище, виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, що свідчить про дотримання заявником вимог частини четвертої статті 383 КАС України в повному обсязі.

Разом з тим, повідомлення відповідача (боржника) про виконання рішення суду в повному обсязі не узгоджується зі змістом мотивувальної та резолютивної частин рішення суду.

Висновки суду першої інстанції про те, що незгода заявника з результатами такого виконання судового рішення є самостійною підставою для їх оскарження до суду є помилковими та не ґрунтуються на нормах процесуального права.

За таких підстав, з огляду на помилкове застосування норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати з прийняттям окремої ухвали відповідно до частини шостої статті 383 та статті 249 КАС України заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання, через що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям окремої ухвали.

Керуючись статтями 294, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 383 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 260/10446/23 про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в адміністративній справі скасувати.

Прийняти окрему ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області щодо виконання не в повному обсязі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року в справі № 260/10446/23.

Копію окремої ухвали направити керівнику Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області для організації вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року у справі №260/10446/23.

Про результати виконання рішення від 22 травня 2024 року у справі №260/10446/23 необхідно повідомити Закарпатський окружний адміністративний суд протягом 30 днів з дня отримання копії окремої ухвали.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена особами, яких вона стосується безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів в порядку, встановленому статтями 329 - 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 29.01.25