Справа № 260/6994/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 рокум. Ужгород№ 260/6994/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач 2), в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування при первинному призначенні пенсії до страхового стажу:

- періоду навчання на денному підготовчому відділенні у Алтайському державному університеті з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року відповідно до квитка за №533 від 8 грудня 1987 року слухача денного підготовчого відділення Алтайського державного університету,

- періоду роботи у Державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 рік, відповідно до запису в трудовій книжці за №17 та №19 про прийняття та звільнення з роботи та довідка БССП «Руськополівське» за №52 від 24.10.2022 року.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі - Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року у відповідності до диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області врахувати до страхового стажу періоди:

- навчання на денному підготовчому відділенні у Алтайському державному університеті з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року у відповідності до квитка за №533 від 8 грудня 1987 року слухача денного підготовчого відділення Алтайського державного університету;

- навчання у вищому навчальному закладі - Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року у відповідності до диплому серії ABC 0547279, реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому;

- роботи у Державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 рік відповідно запису в трудовій книжці за №17 та №19 про прийняття та звільнення з роботи з урахуванням довідки КСП «Руськополівське» за №52 від 24.10.2022 року.

4. Здійснити перерахунок пенсії та виплатити безпідставно зменшений розмір пенсії з моменту її призначення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 09.06.2024 року йому виповнилось 60 років, у зв`язку з чим 11.07.2024 року він зібрав всі необхідні документи для призначенні пенсії за віком та отримав першу пенсію 15.08.2024 року в розмірі 4680 грн. 93 коп. Однак, 16.09.2024 року від відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області позивачу надійшов лист, де його було повідомлено, що внаслідок зловживань позивача або подання ним недостовірних даних при первинному призначенні безпідставно зараховано період навчання з 01.09.1988р. по 31.12.1991р., в результаті чого виникла переплата за період з 10.06.2024 року по 31.08.2024 року в сумі 1228 грн. 77 коп. Позивач наголошує на тому, що ним дотримано усіх вимог законодавства, натомість відповідачем протиправно не зараховано період навчання з 01.09.1988р. по 31.12.1991р.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

17 грудня 2024 року до суду від відповідача надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

18 грудня 2024 року від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області розгляд заяви позивача не здійснювало, а тому і прав позивача щодо призначення пенсії не порушило. Також наголошує, що у зв`язку з тим, що записи в трудовій книжці позивача не підтверджені первинними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а існуючі недоліки є суттєвими, тому і немає жодних правових підстав зарахувати до страхового стажу періоди навчання з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року та з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року і період роботи з 18.06.2008 року по 10.08.2009 року.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 02.12.2024 року, а також копію адміністративного позову в електронному вигляді було надіслано ГУ ПФУ в Сумській області на офіційну адресу електронної пошти, та доставлено в електронний кабінет 02.12.2024 року відповідно, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 2 відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали відмовної пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою в якій він просив призначити йому пенсію за віком.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення про призначення пенсії від 22.07.2024 року №63.

Відповідно до цього рішення позивачу призначено пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до форми РС право страховий стаж позивача на день призначення пенсії становив - 35 років, 6 місяців, 24 дні. Розмір пенсії позивача становив 4680,93 грн.

21.08.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Відповідно до даного перерахунку, страховий стаж ОСОБА_1 після проведеного перерахунку становив 32 роки, 2 місяці, 21 день. Після проведеного перерахунку, зі страхового стажу позивача було виключено період навчання у вищому навчальному закладі Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року.

У листі від 19.09.2024 року №4572-4327/Л-02/8-0700/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, повідомило позивача, що в додатку до диплома про навчання нормативний період денної форми навчання відмічено «5 років» та зазначено вступ у навчальний процес у 1988 році та закінчено його в 1997 році (9 років), що підтверджено рішенням державної атестаційної комісії Алтайського державного університету м. Барнаул 04.06.1997 року (диплом про навчання Серія НОМЕР_3 за №310). Оскільки період навчання позивача не відповідає обсягу освітньо-наукової програми 5 років, то навчання в Алтайському державному університеті відповідачем 2 було враховано до страхового стажу безпідставно.

Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулює Закон України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року (далі - Закон №1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 62 Закону №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із ч.3 ст.56 Закону №1788 передбачено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п.8 Порядку період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування при первинному призначенні пенсії до страхового стажу періоду навчання на денному підготовчому відділенні у Алтайському державному університеті з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року відповідно до квитка за №533 від 8 грудня 1987 року як слухача денного підготовчого відділення Алтайського державного університету, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 за №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (надалі по тексту також - Порядок №590).

Підпунктом «і» пункту 109 Порядку №590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року №681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що:

1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (пункт 2 зазначених нормативних актів);

2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (пункт 3 зазначених нормативних актів).

3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (пункти 5 та 10 відповідно зазначених нормативних актів), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року №774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року №1114».

Статтею 45 Закону СРСР від 19.07.1973 за №4536-VIII «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

Відповідно до Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого Наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29.09.1969 за №712 (із змінами і доповненнями), підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді до вступу до вищого навчального закладу.

Крім цього, відповідно до коментованого Положення в редакціях за №394 від 17.05.1971, №468 від 31.05.1974 та №504 від 14.07.1987:

а) «час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу» (пункт 21 Положення);

б) «особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача»;

в) «на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу» (пункти 9-10 Положення).

Відповідно до квитка слухача Алтайського державного університету за №33 від 08.12.1987 слідує, що ОСОБА_1 у період з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року був слухачем підготовчого відділення Алтайського державного університету.

Оскаржувані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області свідчать, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, при первинному призначенні пенсії ОСОБА_1 зараховано лише період навчання у Алтайського державного університету з 01.09.1988 по 31.12.1991 року, проте здобутий стаж під час проходження підготовчих курів у період з 1987 року по 1988 рік, в статусі слухача підготовчого відділення Алтайського державного університету, не зарахований.

Відтак, враховуючи те, що за нормами законодавства, яке діяло у 1985-1990 роках, слухачі підготовчого відділення із відривом від виробництва за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривався, після закінчення підготовчих курсів ОСОБА_1 був зарахований студентам 1-го курсу Алтайського державного університету, як слухач котрий успішно закінчив підготовче відділення та закінчив навчання в Алтайському державному університеті - 04.06.1997, а відтак період навчання на підготовчих курсах з 08.12.1987 по 31.08.1988, підлягає зарахуванню до страхового стажу.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області при прийнятті рішення від 22.07.2024 року №63 протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу період навчання на підготовчих курсах з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування при первинному призначенні пенсії до страхового стажу, періоду роботи у державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 року, відповідно до запису в трудовій книжці за №17 та №19 про прийняття та звільнення з роботи та довідка БССП «Руськополівське» за №52 від 24.10.2022 року, суд зазначає наступне.

Рішення від 22.07.2024 року №63 «Про призначення пенсії» ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком. Відповідно до форми РС-право страховий стаж позивача на день призначення пенсії становив - 35 років, 6 місяців, 24 дні.

Як встановлено із даної Форми РС-право позивачу не було враховано весь період роботи у Державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 року, а лише період з 01.07.2008 року по 31.08.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку серії НОМЕР_4 , дата заповнення 04.10.1982 року.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 , дата заповнення 04.10.1982 року, наявні такі записи, що стосуються спірного періоду:

- №17 18.06.2008 - прийнятий на роботу юрисконсультом, наказ №18-К від 18.06.2008р.

- №19 10.08.2009 року звільнений з роботи згідно ст.36. п.1 КЗПП, наказ №22-К від 10.08.2009 року.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі Інструкція №58).

Згідно п.1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п.1.2 Інструкції №58, трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Правила заповнення трудової книжки закріплені у п.2 цієї Інструкції, та відповідно до п.2.1 Інструкції №58, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Згідно п.2.2 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.2.12 Інструкції №58, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

До прийняття наведеної вище Інструкції, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, правилами якої було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідальність за повноту і точність тих чи інших записів в трудовій книжці покладено на власника підприємства, установи, організації або на уповноважену ним особу, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17.

Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку серії НОМЕР_4 , дата заповнення 04.10.1984 року.

Дослідивши зміст та оформлення трудової книжки, суд встановив, що на сторінці 14 наявне перекреслення у записі №18 працівником відділу кадрів ДП «Руськополівське».

Вказаний запис про виправлення №18 посвідчений підписом працівника кадрів ДП «Руськополівське».

Суд зазначає, що відповідальність за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок несуть посадові особи підприємства, установи, організації роботодавця, а не працівник.

Інших підстав для незарахування позивачу періодів трудової діяльності до страхового стажу відповідачем у спірному рішенні не наведено.

Крім того, з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що під час звернення до органів ПФУ із заявами про призначення пенсії, окрім трудової книжки серії НОМЕР_4 ним подавались додаткові документи на підтвердження наявного трудового стажу, зокрема КСП «Руськополівське» за №52 від 24.10.2024 року.

Як зазначено у вищевказаній довідці, ОСОБА_1 прийнятий на роботу КСП «Руськополівське» з 18.06.2008 року наказом за №18-К від 18.06.2024 року та звільнений з КСП «Руськополівське» з 10.08.2009 року, наказом за №22-К від 10.08.2009 року.

Відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається й на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Отже, перш за все, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, показань свідків.

Тобто, порядок додаткового підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.

Проте, як встановлено судом, у трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Отже, судом встановлено, що позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж його роботи - трудову книжку серії НОМЕР_4 , дата заповнення 04.10.1984 року, який підтверджує його трудовий стаж, який, в силу приписів ч.4 ст.24 Закону №1058, зараховується й до страхового стажу позивача.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області при прийнятті рішення від 22.07.2024 року №63 протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , дата заповнення 22.06.1984 року, зокрема, з 18.06.2008 року по 10.08.2009 року.

Враховуючи вищенаведене, з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період навчання на підготовчих курсах з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року Алтайського державного університету, а також період роботи на державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 року.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі - Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року у відповідності до диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому, суд зазначає наступне.

В даному випадку, як вбачається з копії диплому про отримання вищої освіти, серія НОМЕР_5 , ОСОБА_1 в 1988 році вступив до Алтайського державного університету та в 1997 році закінчив навчання в даному навчальному закладі.

У листі від 19.09.2024 року №4572-4327/Л-02/8-0700/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, повідомило позивача, що в додатку до диплома про навчання нормативний період денної форми навчання відмічено «5 років» та зазначено вступ у навчальний процес у 1988 році та закінчено його в 1997 році (9 років), що підтверджено рішенням державної атестаційної комісії Алтайського державного університету м. Барнаул 04.06.1997 року (диплом про навчання Серія НОМЕР_3 за №310).

Проте суд не погоджується з позицією відповідача 1, оскільки встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.01.2023 року у справі №307/4878/22, заяву ОСОБА_1 задоволено. Установлено факт належності ОСОБА_1 , диплому серії НОМЕР_3 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому, де дата народження ОСОБА_1 зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини встановлені рішеннями суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, установлення факту належності правовстановлюючих документів ОСОБА_1 має юридичне значення, так як дає підстави для зарахування трудового стажу.

На переконання суду, ці докази є належними та достатніми для підтвердження періоду навчання в Алтайському державному університеті у період з 01.09.1988 по 31.12.1991.

У зв`язку з цим, суд вважає доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не підтвердження періоду навчання в Алтайським державним університетом у період з 01.09.1988 по 31.12.1991 безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі - Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року у відповідності до диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому та з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період навчання у вищому навчальному закладі - Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року у відповідності до диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому та для повного відновлення порушених прав зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з дати призначення пенсії.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у визначений судом спосіб.

При цьому згідно частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 та відповідача 2.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування при первинному призначенні пенсії до страхового стажу:

- періоду навчання на денному підготовчому відділенні у Алтайському державному університеті з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року відповідно до квитка за №533 від 8 грудня 1987 року слухача денного підготовчого відділення Алтайського державного університету;

- періоду роботи у державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 року, відповідно до запису у трудовій книжці за №17 та №19 про прийняття та звільнення з роботи та довідка БССП «Руськополівське» за №52 від 24.10.2022 року.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди:

- навчання на денному підготовчому відділенні у Алтайському державному університеті з 08.12.1987 року по 31.08.1988 року відповідно до квитка за №533 від 8 грудня 1987 року слухача денного підготовчого відділення Алтайського державного університету;

- період роботи у державному підприємстві «Руськополівське» з 18.06.2008 року по 10.08.2009 рік, відповідно до запису у трудовій книжці за №17 та №19 про прийняття та звільнення з роботи та довідки БССП «Руськополівське» за №52 від 24.10.2022 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання у вищому навчальному закладі Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у вищому навчальному закладі Алтайському державному університеті на денній формі з 01.09.1988 року по 31.12.1991 року відповідно до диплому серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер 310, виданого Алтайським державним університетом у м. Барнаул російської федерації та додатку до вказаного диплому.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) судові витрати у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) судові витрати у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич