Справа № 466/11258/24
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника відповідача Сьоми І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення ,-

в с т а н о в и в :

11.11.24 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 04.11.2024 року, № 579, про накладення адміністративного стягнення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. Провадження у у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно нього просить закрити.

В обґрунтування позову зазначає, що 04.11.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 , було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП №579, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

ОСОБА_1 вважає таку постанову необґрунтованою та незаконною з наступних причин. В постанові не вказано, яку саме норму та якого саме закону ним порушено, що впливає на інкриміноване йому правопорушення. Також не зазначено, який саме військовий обов`язок, з посиланням на норму закону, не виконав позивач. Постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення N?579 від 04.11.2024 (далі - Протокол). Однак, ні в Постанові, ні у Протоколі не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) Позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а також, протягом якого строку мав це робити. Інакше кажучи, у Постанові не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУПАП. Серед іншого, після вручення Постанови, позивач був вимушений підписати і Постанову і Протокол під тиском працівників Шевченківського ОРТЦК. Працівники Шевченківського ОРТЦК погрожували винести постанову із в двічі більшим стягненням у випадку відмови Позивачем від підписання Постанови та Протоколу.

Окрім того позивач має тимчасове посвідчення військовозобов`язаного N?3/44/22 від 04.03.2022, яке видане взамін військового квитка, в якому наявний запис про присвоєння останньому військового звання - майор медичної служби, перебуває на військовому обліку, спеціальність - 901000. Тобто копією посвідчення військовозобов`язаного N?3/44/22 від 04.03.2022 підтверджується, що ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та те, що Відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними. Разом з тим, у Постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені Позивачем і не могли бути одержані самостійно Відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії. Більше того, ні з Протоколу, ні з Постанови не вбачається, що Відповідачем взагалі вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_4 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. Відтак, враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП, жодних законних підстав для прийняття Відповідачем оскаржуваної Постанови та накладення на Позивача стягнення за 4.3 ст. 210 КУпАП - не існувало. Загалом зазначає, що і Протокол і Постанову було складено з порушенням чинного законодавства. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що має бути визнання протиправною та скасованою. У зв`язку з чим змушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 12.11.2024 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився. Подав на адресу суду заяву, про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов підтримує, просить суд такий задовольнити.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Проте, в судовому засіданні представник відповідача , ОСОБА_5 , позов заперечив повністю. Пояснив, що позивач свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав, у зв`язку з чим на нього було накладення мінімальне стягнення передбачене санкцією статті. Окрім того позивач не вчиняв жодних дій щодо виконання вимог закону, оскільки після перевірки АТС «Оберіг» було встановлено, що ОСОБА_3 з моменту оголошення Президентом України Указів N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та N? 69/2022 «Про загальну мобілізацію протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, Затвердженим Верховною Радою України не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, зокрема порушив Закон України «Про єдиний державний реєстр військовозобов`язаних» та порушив Закон «Про військовий обов`язок та військову службу» Своїми діями громадянин ОСОБА_3 не виконав військовий обов`язок, що призвело до порушення військовозобов`язаним правил військового обліку в особливий період. Позивач міг оновити свої данні також у застосунку РЕЗЕРВ+. Своїх заперечень, клопотань на винесену постанову не надавав, хоча йому було роз`яснено таке право згідно Конституції України, під підпис позивача. Поміж тим, згідно ЄДРВ, станом на момент звернення до суду позивач не оновив свої персональні дані відповідно до закону.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 , від 04.11.2024 №579 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Постанова мотивована тим, що після перевірки АТС «Оберіг» було встановлено, що ОСОБА_3 з моменту оголошення Президентом України Указів N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та N? 69/2022 «Про загальну мобілізацію протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, Затвердженим Верховною Радою України не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, зокрема порушив Закон України «Про єдиний державний реєстр військовозобов`язаних» та порушив Закон «Про військовий обов`язок та військову службу». Своїми діями громадянин ОСОБА_3 не виконав військовий обов`язок, що призвело до порушення військовозобов`язаним правил військового обліку в особливий період.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, належить до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення від імені цих органів.

Відповідно дост.283КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи),який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа(прізвище, ім`я та по батькові (за наявності),дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що стаття КУпАП, на яку наведено посилання у постанові не може бути застосована, оскільки наведена в ній диспозиція не конкретизує, що яку саме вимогу порушив позивач.

Відповідно до вимог ч.3ст.210 КУпАП настає відповідальність за вчинення дій передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) в особливий період, а ч.3 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) в особливий період.

Оскільки позивач ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" (тобто в період 18.05.2024-16.07.2024 включно) не уточнив свої військово-облікові дані у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, а саме адресу проживання, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, в тому числі актуальну інформацію про стан свого здоров`я, у разі перебування на території України шляхом самостійного прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), своїми неправомірними діями, які виразилися в не оновленні своїх військово-облікових даних, в тому числі актуальної інформації про стан свого здоров`я, місця роботи (навчання), номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, частини 2 статті 17 Закону України "Про оборону України", частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу 3 частини 1 та абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", то його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України "Про оборону Україні", громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством, а згідно ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і війську службу", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Частиною 10 вказаної статті визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, твердження позивача про відсутність в постанові конкретних даних, які він повинен оновити, є помилковими.

При цьому, суд виходить і з того, що обов`язок щодо уточнення облікових даних виник у позивача з 18.05.2024 - з часу набрання сили змін до частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч.5 ст.160 КАС України, право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким, відповідно до статті 9 КУпАП, є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивачем ОСОБА_1 допущено порушення вимог законодавства України про оборону.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохін проти України" від 15.02.2013).

В судовому засіданні встановлено, що під час винесення постанови відносно ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 , були дотримані норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги КУпАП.

Згідно ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її було мотивовано та дотримано встановленого законом порядку її винесення, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 при її винесенні було зібрано відповідні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо незаконності та необґрунтованості винесеної постанови нічим не доведена, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача дотримані положення КУпАП, а тому суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу винесена правомірно, а тому її слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 9,72-78,241-246, 250 ,286,293 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за № 579 від 04.11.2024, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , майором ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - відмовити за безпідставністю .

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту отримання його копії , безпосередньо до Восьмого адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 січня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима