Справа № 826/17784/15
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді: Чаку Є.В.

суддів: Коротких А.Ю., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря: Дудин А.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- про скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» Новікової М.М., щодо не включення ОСОБА_1 в реєстр вкладників ПАТ «БГ БАНК» викладене в листі № 12/0101-1553 від 26.06.2015;

- зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 в Реєстр вимог кредиторів ПАТ «БГ БАНК» четвертої черги, відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб на загальну суму 250 173, 66 (двісті п`ятдесят тисяч сто сімдесят три гривні 66 копійок).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що з боку Уповноваженої особи допущено протиправну бездіяльність та з метою відновлення, на його думку, порушених прав, свобод та інтересів необхідно зобов`язати Фонд вчинити певні дії.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому фонд зазначив, що 10.03.2015 позивачу було виплачено гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 200 000 грн. Також зазначив, що порядок отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму здійснюється у черговості, визначеній у ст. 52 Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна неплатоспроможного Банку. Позивач звернувся до ПАТ «БГ БАНК» із заявою про визнання вимог кредитора 03.03.2015, тобто передчасно а ніж встановлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року апеляційне провадження по справі було зупинено до вирішення Конституційним судом України справи за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням Конституції України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року поновлено провадження у справі № 826/17784/15.

Представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила відкласти розгляд справи на 22 січня 2025 року.

22 січня 2025 року у судовому засіданні представник позивача знову заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку не ознайомлення з матеріалами справи та просив надати доступ у підсистемі "Електронний Суд" до апеляційної скарги.

Колегія суддів вкотре роз`яснила представнику позивача порядок ознайомлення з матеріалами справи та відклала розгляд справи на 29 січня 2025 року для надання можливості представнику позивача ознайомитись з долученою у підсистему "Електронний Суд" апеляційною скаргою.

Згідно довідки суду від 22 січня 2025 року апеляційну скаргу було відскановано та надано доступ у підсистемі "Електронний Суд" для ознайомлення 22 січня 2025 року.

28 січня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що документів в електронній справі немає.

29 січня 2025 року у судове засідання представник відповідача не прибув, а представник позивача по відеоконференцзв`язку не приєднався.

Колегія суддів, дослідивши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, визнала його необгрунтованим з підстав того, що судом неодноразово відкладався розгляд справи для надання останньому можливості ознайомитись з матеріалами справи як у паперовому так і у електронному вигляді.

Враховуючи те, що сторони у судовове засідання не прибули та на конференцзв`язок не вийшли, колегія суддів ухвалила подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 27 листопада 2013 року між ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») було укладено договір № ДФ - 056684 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Великі можливості» з виплатою процентів в кінці строку).

Згідно пункту 1.1. Договору позивач передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти у іноземній валюті (доларах США), на його вкладний (депозитний) рахунок № 9653, строком на 187 днів, з 27 листопада 2013 року до 02 червня 2014 року.

Згідно п.1.2. Договору позивач передав банку грошові кошти в розмірі 25 000, 00 (двадцять п`ять тисяч доларів США 00 центів), що станом на день укладання договору та внесення грошових коштів становить 199 825, 00 грн.

15.04.2014 позивач звернувся до банку з заявою, в якій просив повернути грошові кошти з поточного рахунку.

08.05.2014 позивачем отримано відповідь, в якій зазначено, що банк не відмовляє у здійсненні банківської операції, не здійснює дій, спрямованих на невиконання договору та запропоновано звернутись до відділення банку, в якому відкрито рахунок.

Постановою правління Національного банку України від 06 листопада 2014 року №709/БТ ПАТ "БГ Банк" віднесено до категорії проблемних та запроваджено режим контролю за діяльністю ПАТ "БГ Банк" строком до 180 днів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27 листопада 2014 року №745 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2014 року №131 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ БАНК", відповідно до якого з 28 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "БГ - БАНК".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 26 лютого 2015 року №134 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 лютого 2015 № 43 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "БГ БАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Новікову Марію Миколаївну строком на 1 рік з 27 лютого 2015 року по 26 лютого 2016 року включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 06.03.2015 Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «БГ Банк»; для отримання коштів вкладники банку можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «УКРІНБАНК»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок.

03.03.2015 позивач звернувся до Уповноваженої особи з заявою вх.№ 08/609, в якій просив визнати його кредитором ПАТ «БГ Банк» на загальну суму 16 314,82 дол. США.

Листом № 12/01/01-1553 від 26.06.2015 Уповноважена особа повідомила позивача про те, що його вимога викладена в заяві не включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів, оскільки заява надійшла до банку з порушенням строків встановлених законодавством.

На погоджуючись з листом (рішенням) Уповноваженої особи та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що із заявою про визнання вимог кредитора позивач звертався до ПАТ «БГ Банк» 03.03.2015, тобто з порушенням строків встановлених законодавством, а саме передчасно. Докази звернення позивача із відповідною заявою до Уповноваженої особи, починаючи з 06.03.2015 про включення до повного переліку вкладників, які мають право на отримання коштів за вкладами, у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені п. 3 ч1 статті 48 Закону № 4452-VI.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені позивачем вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частини перша статті 15 ЦК України).

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») було укладено договір № ДФ - 056684 банківського вкладу (депозиту) (вклад «Великі можливості» з виплатою процентів в кінці строку).

Сума вкладу позивача за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку ліквідації банку - 27.02.2015 становила 450 173,66 грн.

Згідно наявного у матеріалах справи витягу з переліку виплачених відшкодувань станом на 06.01.2025, гарантована сума відшкодування за вкладами ОСОБА_1 у розмірі 200 000,00 грн. була виплачена 10 березня 2015 року.

В уточненій позовній заяві позивач зазначав, що всупереч вимогам чинного законодавства його не було включено до 4 черги реєстру вкладників для здійснення виплат, на суму вкладу 250173,66 грн. ( 450 173,66-200 000).

З огляду на викладене позивач просив зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 в Реєстр вимог кредиторів ПАТ «БГ БАНК» четвертої черги, відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб на загальну суму 250 173, 66 (двісті п`ятдесят тисяч сто сімдесят три гривні 66 копійок).

Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що даний спір є спором про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а отже не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 826/14764/17, та колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Суд апеляційної інстанції скасовує судові рішення в апеляційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року та закриття провадження справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та вважає за необхідне закрити провадження у справі.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 243, 315, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Є.І. Мєзєнцев