Справа № 160/21232/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21232/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Ремез К.І.) в адміністративній справі №160/21232/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.05.2024 № 41 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.04.2022.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 28.04.2022 вона вперше звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Розгляд її пенсійної справи за принципом екстериторіальності було скеровано до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №41 від 02.05.2022. Рішенням Дніпропетровського окружного суду від 03.10.2022 по справі №160/10800/22 було скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №41 від 02.05.2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти рішення з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 по справі №160/10800/22. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання вищевказаного рішення суду було вдруге прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.05.2023 №41, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, через незарахування пільгового стажу за період з 25.08.2005 по 06.10.2014 (9 років 1 місяць 12 днів). Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, вважає його протиправним, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість позивача на вказаних роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць. Також наголошує, що архівні довідки про підтвердження пільгового стажу позивачки та інші документи видані після 28.11.2014 та засвідчені фіктивним квазідержавним утворенням терористичного угрупування - Донецькою Народною Республікою не можуть вважатися належними документами та не підлягають розгляду.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 28.04.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Пенсійна справа за принципом екстериторіальності було скеровано до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким 02.05.2022 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного суду від 03.10.2022 по справі №160/10800/22 скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.05.2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти рішення з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 по справі №160/10800/22.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.05.2023 №41, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, через незарахування пільгового стажу за період з 25.08.2005 по 06.10.2014 (9 років 1 місяць 12 днів).

Згідно висновку, відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Не погоджуючись із відмовою в призначенні пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-ІV.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-ІV.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017р. №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Пунктом 2 розділу XV Закону №1058-ІV (в редакції Закону №2148-VIII) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Таким чином з 01.20.2017 (дата набрання чинності Закону №2148-VIII, яким були внесені зміни Закону №1058-ІV) порядок призначення пенсій за списком № 2, одночасно регламентувався двома нормами права: пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV

Рішенням Конституційного суду України від 23.01.2020р. № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII»:

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Конституційний суд України у зазначеному рішенні зробив висновок про те, що норми ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 (зі змінами, які були внесені до нього) і якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій ст. 8 Конституції України, та порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином з 23.01.2020 (дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. в справі № 1-р/2020) діють положення ст. 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, при цьому залишилися чинними відповідні положення Закону №1058-IV.

Тобто з 23.01.2020 в Україні існують дві норми у різних законах, які одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, за якими пенсії за віком призначаються на пільгових умовах за списком №2: п. «б» ч.1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ та пункт 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ.

Спірні норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 50 років за ст. 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ); 55 років за п. 5 ч. 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ.

Так у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Означена позиція суду першої інстанції відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 стала відсутність необхідного пільгового стажу, через незарахування періоду трудової діяльності позивача з 25.08.2005 по 06.10.2014. З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно положень пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 23.02.1984 (а.с. 15-18) судом встановлено, що трудова книжка позивача у спірний період містить наступні записи (далі мовою оригіналу):

- 25.08.2005 принята горнорабочим поверхности ІІ разряда с испытательным сроком один месяц на Орендне підприємство «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (пр 1510 к от 25.08.05);

- Орендне підприємство «Шахта ім. О.Ф. Засядько» з 22.07.2011 р. перетворено в Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядько» (наказ №821 від 22.07.2011);

- 01.08.2011 изменено наименование профессии на горнорабочий поверхностный фильтр-прессового отделения 2 разряда (пр. 1293к 15.07.2011);

- 07.10.2014 переведена машинистом компрессорных установок IV разряда (пр 180к от 28.08.2017).

Трудова книжка позивача в частині вказаного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, у трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача, вказані записи містять номери та дати наказів про прийом на роботу, переведення.

Професія (посада), на якій позивач працювала у спірний період (з 25.08.2005 по 06.10.2014) передбачена Списком 2 розділу 2 підрозділу 2а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, що також підтверджується довідкою, виданою так званим Державним унітарним підприємством Донецької народної республіки «Шахта имени А.Ф. Засядько» №720/к від 15.02.2022 (а.с. 19), яка була в наявності у відповідача, однак не врахована при вирішенні питання про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 у зв`язку з тим, що вказана довідка видана органом з території, яка непідконтрольна українській владі.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до означених тверджень пенсійного органу, оскільки в спірних правовідносинах позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач задля підтвердження свого пільгового стажу роботи в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» (ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько»), в період коли підприємство знаходилось на підконтрольній Україні території, не мав жодних інших варіантів діяти, аніж отримати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній за період з 25.08.2005 по 06.10.2014 у так званого Державного унітарного підприємства Донецької народної республіки «Шахта имени А.Ф. Засядько», яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Суд зауважує на тому, що записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 23.02.1984, підтверджується, що позивач у спірний період (з 25.08.2005 по 06.10.2014) працювала у Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька».

При цьому колегія суддів зазначає, що держава не може перекладати тягар доказування на громадян, тим більше в умовах ведення воєнних дій на території, де провадив позивач свою трудову діяльність, позаяк запровадивши механізми справляння, звітності та контролю за справлянням податкових платежів та страхових внесків до державного бюджету та Пенсійного фонду в тому числі і у період з 2005 по 2014 роки, держава зобов`язана була забезпечити зберігання вказаної інформації та використання у необхідних випадках в тому числі і при призначенні пенсії.

Щодо неможливості проведення відповідачем перевірки зазначеної в довідці від №720/к від 15.02.2022 інформації на її відповідність з первинних документів через розташування підприємства на непідконтрольній території, колегія суддів зазначає, що вказані доводи не можуть бути підставою для незарахування пільгового стажу роботи позивача з урахуванням вказаної довідки, оскільки за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки не дає підстав для відмови у зарахуванні такого періоду та як наслідок відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

За таких обставин, оскільки позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлені у цій справі обставини є достатніми для повного та ефективного захисту прав позивачки шляхом зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/21232/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник